Stanovisko Spoločenskovedného ústavu SAV
k autochtónnosti ruskej národnostnej menšiny
na území Slovenskej republiky

	Podľa sčítania obyvateľstva v roku 2001 žilo na území Slovenska 1.590 občanov hlásiacich sa k ruskej národnosti. V roku 1990 sa za Rusov považovalo 1.389 ľudí, teda počet Rusov na Slovensku vzrástol o 14,4 %, kým počet obyvateľstva Slovenska za to isté obdobie vzrástol o 1,9 %. Početne totiž vzostup zaznamenala iba slovenská, rómska, ruská, rusínska a židovská národnosť.
	
Pravda, vývoj ruskej národnosti v predchádzajúcom období bol podstatne zložitejší. V roku 1980 síce zaznamenávame na Slovensku 2.579 Rusov, avšak ich vyčíslenie v predchádzajúcich cenzoch v roku 1970, 1961 a 1950 znemožňuje iná metodika sčítania, podľa ktorej boli Rusi evidovaní s ukrajinskou a rusínskou, resp. len s ukrajinskou národnosťou.
	
Vo všeobecnosti možno konštatovať, že Rusi na Slovensku predstavujú tzv. migračnú menšinu, ako tento pojem uvádza Európska charta regionálnych alebo menšinových jazykov. Rusi sa usadili na Slovensku v troch hlavných vlnách. Najpočetnejšiu tvorila tzv. porevolučná emigrácia, ktorú tvorili najmä predstavitelia ruskej inteligencie a dôstojníckeho zboru, ktorí opustili Rusko po roku 1918. Vo vtedajšej Československej republike našli pomerne priaznivé podmienky pre život a uplatnenie vďaka podpore politickej a vládnej garnitúry, ktorá vychádzala nielen z princípov humanity, ale aj zo snahy posilniť slovanský charakter republiky voči početnej nemeckej a maďarskej menšine a revizionistickej politike susedných štátov.
	
Druhá vlna migrácie sa uskutočnila v priebehu 50. a 60. rokov. Išlo o partnerov a príbuzných československých občanov, ktorí študovali, resp. dlhodobo prebývali v ZSSR. Menší počet Rusov sa na Slovensku usídlil po roku 1989 hlavne v súvislosti s rozvíjaním podnikateľských aktivít smerujúcich do strednej a západnej Európy. 
	
Nedorozumenia pri pertraktovaní tejto otázky vznikajú tým, že termínom ruské sa v období raného stredoveku označovali všetky východoslovanské kmene, a to pred, ale aj po ich rozdelení na veľkoruskú, bieloruskú a maloruskú (ukrajinskú) vetvu. Naviac, v období rusínskeho národného obrodenia v druhej polovici 19. storočia prevládla koncepcia A. Dobrjanského i ďalších buditeľov, podľa ktorej Rusíni v Uhorsku boli súčasťou veľkého ruského národa. Ďalšiu komplikáciu v našich podmienkach spôsobila skutočnosť, že pojmom ruský sa označovali príslušníci ortodoxnej, a neskôr aj gréckokatolickej cirkvi, a to často bez ohľadu na etnickú príslušnosť svojich nositeľov. Ako ruské obyvateľstvo bolo nazývané osídlenie Podkarpatskej Rusi a severovýchodného Slovenska v rokoch 1919 – 1945, ktoré neskôr prijalo rusínsku alebo ukrajinskú identitu. Termín ruský ako synonymum rusínskeho na Slovensku doznieval aj v ďalších rokoch, v ktorých oficiálne uznávanou bola len ukrajinská národnosť /1950 – 1968/.
	
Ak teda za Rusov považujeme len príslušníkov moderného novodobého národa, Rusi na Slovensku netvoria autochtonnú menšinu. To prirodzene neznamená, že sa na ruskú minoritu nevzťahujú národnostné a menšinové práva, ako ich stanovuje Ústava SR a medzinárodné dohody a dokumenty, ktoré Slovenská republika ratifikovala a v tomto zmysle sú pre ňu záväzné.
	
V tejto súvislosti je potrebné poznamenať, že pojem autochtonná menšina v tomto kontexte nie je celkom adekvátny. Ide totiž o historický pojem , z ktorého nemožno priamo vyvodzovať politické kozekvencie. V súčasnosti sa síce používa napr. v legislatíve Maďarskej republiky, v ktorej sa za autochtonnú menšinu považuje nemaďarské obyvateľstvo žijúce na území MR viac ako 100 rokov. Tieto menšiny okrem individuálnych národnostných práv disponujú aj právom vytvárať samosprávne orgány. V našich podmienkach sa zdá byť účelnejšou terminológia používaná v Českej republike podľa Zákona č. 273/2001 Sb., O právech příslušníku národnostních menšín a o změně některých zákonů, ktorá operuje pojmom tradične a dlhodobo žijúcej národnostnej menšiny. V podstate zahrňuje nielen početnejšie a kompaktnejšie žijúce minority, ktoré majú možnosť priznané národnostné práva aj v praxi využívať, ale aj málopočetné, nové menšiny, ktoré vznikli v priebehu 20. storočia.
	
V tomto zmysle sa domnievame, že požiadavka na zastúpenie ruskej menšiny v Rade vlády pre národnostné menšiny a etnické skupiny je odôvodnená.

V Košiciach 9. 5. 2005 | |
Spracovali: | | PaedDr. Marián Gajdoš, CSc.
| | PhDr. Stanislav Konečný, CSc.
| | PhDr. Anna Jurová, CSc.