Úrad vlády Slovenskej republiky
sekcia ľudských práv a rovnakého zaobchádzania

Analytická správa o činnosti a postavení
Slovenského národného strediska pre ľudské práva
v kontexte inštitucionálnej ochrany ľudských práv v SR

Bratislava, apríl 2011 

Obsah:

1.	Úvod
2.	Hlavné zistenia
3.	Inštitucionálna ochrana ľudských práv v SR
3.1.	SNSĽP
3.1.1.	Záväzky v oblasti výchovy a vzdelávania k ľudským právam v SR
3.1.2.	Nezávislá národná inštitúcia v oblasti ochrany práv detí a osôb so zdravotným postihnutím
3.1.3.	SNSĽP ako inštitúcia pre rovnaké zaobchádzanie
3.2.	Verejný ochranca práv
3.3.	Centrum právnej pomoci
3.4.	Prehľad vybraných záväzkov SR, resp. odporúčaní medzinárodných monitorovacích orgánov v oblasti inštitucionálnej ochrany ľudských práv
4.	Zmapovanie zásad, podmienok a spôsobov fungovania národných ľudskoprávnych inštitúcií a inštitúcií pre rovnaké zaobchádzanie vo vybraných európskych krajinách
4.1.	Princípy a zásady fungovania NHRI
4.1.1.	Regionálny prehľad
4.2.	Princípy a zásady fungovania inštitúcií pre rovnaké zaobchádzanie
4.2.1.	Základná charakteristika – kritériá podľa práva EÚ
4.2.2.	Kompetencie inštitúcie pre rovnaké zaobchádzanie
4.2.3.	Stredisko v postavení inštitúcie pre rovnaké zaobchádzanie – aktuálne zákonné právomoci
5.	Postavenie a úlohy SNSĽP
5.1.	Vznik a vývoj SNSĽP
5.2.	Orgány SNSĽP
6.	Analýza súčasného stavu SNSĽP
6.1.	Obsahová analýza správ o dodržiavaní ľudských práv a zásade rovnakého zaobchádzania
6.2.	Obsahová analýza výročných správ o činnosti a správ o hospodárení
6.2.1.	Výročné správy o činnosti
6.2.2.	Správy o hospodárení
6.3.	Informovanosť slovenskej verejnosti o SNSĽP ako nástroji na podporu a ochranu ĽP a ochrany pred diskrimináciou
6.4.	Aktuálny vývoj v SNSĽP
6.4.1.	Aktuálne zloženie Správnej rady SNSĽP:
6.4.2.	Štatút a ostatné aktuálne interné predpisy SNSĽP
6.4.3.	Najnovší vývoj v SNSĽP
6.5.	Výsledky zisťovania názorov na efektivitu práce strediska a plnenie zákonom daných úloh
6.6.	Hodnotenie činnosti a postavenia SNSĽP zo strany zahraničných inštitúcií a ich odporúčania
6.6.1.	Stanoviská a odporúčania medzinárodných inštitúcií k SNSĽP
6.7.	Monitoring médií a mediálnej reflexie SNSĽP
7.	Návrhy riešení súčasného stavu
7.1.	Transformácia SNSĽP so zachovaním funkcie NHRI a Equality Body.
7.1.1.	Zmeny štruktúry SNSĽP, jeho kompetencií a kreovania riadiacich orgánov
7.1.2.	Kompetencie NHRI
7.1.3.	Kompetencie Equality Body
7.1.4.	Zmeny v prevádzkovom a personálnom zabezpečení
7.1.5.	Záver
7.2.	Zachovanie funkcie NHRI na SNSĽP a prechod Inštitúcie pre rovnaké zaobchádzanie na verejného ochrancu práv
7.2.1.	Zmeny štruktúry SNSLP, jeho kompetencií a kreovania riadiacich orgánov
7.2.2.	Záver
7.3.	Zachovanie funkcie Equality body na SNSĽP a prechod funkcie NHRI na verejného ochrancu práv
7.3.1.	Zmeny v štruktúre SNSĽP, jeho kompetencií a kreovania riadiacich orgánov
7.3.2.	Prechod kompetencií NHRI
7.3.3.	Zmeny v prevádzkovom a personálnom zabezpečení
7.3.4.	Záver
7.4.	Zánik samostatného SNSĽP a prechod jeho kompetencií na ďalšie subjekty (VOP, CPP)
7.4.1.	Zmeny v prevádzkovom a personálnom zabezpečení
8.	Záver
Príloha I: Prehľad o dotáciách a iných prostriedkoch poskytnutých SNSĽP v období 2004 -2010

1.	Úvod
Vláda SR uznesením č. 892 z 15. decembra 2010 schválila vláda SR Plán práce vlády SR na rok 2011. Úlohou č. 13, ktorej predkladateľom je podpredseda vlády pre ľudské práva a národnostné menšiny, je Hodnotiaca analytická správa o činnosti Slovenského národného strediska pre ľudské práva s termínom predloženia apríl 2011. Odôvodnenie predloženia vychádza z Programového vyhlásenia vlády z časti 3.1. Ochrana a podpora ľudských práv, v ktorom sa konštatuje, že: „Vláda SR sa zasadí o účinnejšie a pružnejšie fungovanie všetkých inštitúcií a mechanizmov slúžiacich na ochranu a podporu ľudských práv, napríklad Slovenského národného strediska pre ľudské práva a Centra právnej pomoci“. 
Predkladaná analýza je východiskom k posilneniu funkčnosti nielen SNSĽP, ale aj ostatných inštitúcií zabezpečujúcich ochranu a dodržiavanie ľudských práv v Slovenskej republike. Tento text neprešiel  jazykovou a redakčnou úpravou.

Zoznam použitých skratiek

AI – Amnesty International
AD – Antidiskriminančný
ADZ –Antidiskriminančný zákon
CEDAW – The Convention on the Elimination of all Forms of Discrimination against Women (Dohovor OSN o odstránení všetkých foriem diskriminácie  žien)
CRPD	- The Convention on  the Rights of Persons with Disabilities (Dohovor OSN o právach osôb so zdravotným postihnutím)
ECRI -	European Commission against Racism and Intolerance (Európska komisia proti rasizmu a Intolerancii – orgán Rady Európy)
EB - 	Equality Body (Inštitúcia pre rovnaké zaobchádzanie)
FRA – European Union Agency for Fundamental Rights (Agentúra Európskej Únie pre ľudské práva)
ICC – The International Coordinating Committee of National Human Rights Institutions – (Medzinárodný koordinačný výbor pre národné ľudskoprávne inštitúcie)
IRZ -	Inštitúcia pre rovnaké zaobchádzanie
OHCHR – The Office of the United Nations High Commissioner for Human Rights (Úrad vysokej komisárky OSN pre ľudské práva)
NHRI – National Human Rights Institution (Národná inštitúcia pre oblasť ľudských práv)
PP – Parížske princípy
SNSĽP – Slovenské národné stredisko pre ľudské práva
ÚV – Úrad vlády Slovenskej republiky

2.	Hlavné zistenia
Na základe vykonanej analýzy postavenia SNSĽP, jeho kompetencií i realizovaných aktivít a ich porovnaním s medzinárodnými štandardmi existujúcimi tak v oblasti národných inštitúcií pre ochranu ľudských práv (NHRI), ako aj v oblasti plnenia funkcie inštitúcie pre rovnaké zaobchádzanie (Equality Body) jednoznačne vyplýva potreba viacerých zmien upravujúcich postavenie a kompetencie SNSĽP v systéme orgánov a inštitúcií zabezpečujúcich ochranu ľudských práv na Slovensku. Túto potrebu potvrdzujú hodnotenia medzinárodných inštitúcií a organizácií pôsobiacich v oblasti ľudských práv (pozri kapitola 6.6), výsledky vykonaného prieskumu, ktorý bol súčasťou tejto analýzy (kapitola 6.5), ako aj dlhodobé výhrady k fungovaniu strediska zo strany ľudskoprávnych mimovládnych organizácií.

SNSĽP v súčasnosti nespĺňa viaceré kritériá, požiadavky a záruky, predovšetkým týkajúce sa nezávislosti, transparentnosti, plurality, pokiaľ ide reprezentovanie spoločenských a občianskych síl a MVO, myšlienkových a vedeckých prúdov (tak ako ich formulujú Parížske princípy – PP). SNSĽP nemá v zmysle PP zabudované mechanizmy ochrany pred zneužitím na rôzne partikulárne záujmy vrátane politických. SNSĽP tiež nedisponuje dostatočnými kompetenciami a právomocami vo vzťahu k metódam práce zameraným na pomoc obetiam porušovania ľudských práv (vyšetrenie, vypočutie, záväznosť rozhodnutí, sankcie) a dostatočne nevyužíva ani tie, ktoré súčasné zákonná úprava umožňuje. 

Za najpodstatnejšie výhrady, ktoré boli identifikované v procese prípravy správy, možno považovať:
•	nedostatočný rozsah kompetencií a z neho vyplývajúce slabé postavenie SNSĽP ako inštitúcie zabezpečujúcej dohľad nad dodržiavaním a ochranou ľudských práv na Slovensku,
•	neexistencia ochranných mechanizmov, ktoré by zabránili politickým vplyvom na činnosť SNSĽP,
•	nízka viditeľnosť aktivít SNSĽP a ich obmedzený dopad na riešenie problematiky ochrany ľudských práv a rovnakého zaobchádzania,
•	nedostatočná kapacita v oblasti rovnakého zaobchádzania,
•	nedostatočná odborná a personálna kapacita SNSĽP plniť všetky zákonom stanovené úlohy vyplývajúca z neefektívneho nakladania so zverenými verejnými zdrojmi,
•	nevyhovujúca štruktúra kreovania riadiacich a dozorných orgánov a ich nečinnosť pri odstraňovaní vyššie uvedených nedostatkov.
Ako nevyhnutný krok na nápravu súčasného stavu navrhujeme pristúpiť k zmenám týkajúcim sa pôsobenia inštitúcie, spôsobu kreovania riadiacich a dozorných orgánov, vnútorného fungovania SNSĽP a zabezpečiť vyššiu úroveň efektivity fungovania SNSĽP tak, aby došlo k zvýšeniu reálneho dosahu jeho aktivít na oblasť ochrany a podpory ľudských práv na Slovensku. Navrhované zmeny sa dotýkajú jednak vnútorného fungovania strediska, nového vymedzenia jeho kompetencií, ako aj jeho postavenia v systéme inštitúcií zabezpečujúcich ochranu ľudských práv, základných slobôd vrátane oblasti rovnakého zaobchádzania.
Navrhovanými zmenami sú:
•	Voľba riaditeľa SNSĽP Národnou Radou SR z kandidátov navrhovaných Radou vlády SR pre ľudské práva, národnostné menšiny a rodovú rovnosť, akademickej obce, odbornej verejnosti, skupinou MVO, obdobne ako je to v prípade verejného ochrancu práv.
•	Zmena spôsobu financovania SNSĽP s cieľom zabezpečiť skutočnú nezávislosť
•	Predĺženie funkčného obdobia riaditeľa na 5 rokov ako záruky jeho neutrality od politických vplyvov.
•	Konštituovanie novej dozornej rady SNSĽP ako náhrady za správnu radu, ktorá sa v súčasnej podobe javí ako nefunkčná. Zabezpečiť pluralitu paritným zastúpením členov za verejnú správu a občiansku spoločnosť, odstrániť obmedzenie nominácií zástupcov univerzít len za právnické fakulty, zabezpečiť účasť odborníkov iných humanitným odborov – rešpektované autority v oblasti ľudských práv. 
•	Zriadenie expertného kolégia, ktoré by pokrývalo obsahovú a koncepčnú stránku činnosti SNSĽP. 
•	Posilnenie právomocí inštitúcie – posilnenie právomocí v oblasti osobnej pôsobnosti – najmä vo vzťahu k fyzickým a právnickým osobám (prešetrovanie individuálnych podnetov na diskrimináciu a pod.), posilnenie  právomocí vo vzťahu k orgánom verejnej správy (najmä pri potrebnej súčinnosti a pri získavaní potrebných informácií), zvažované sú aj iné nové kompetencie. 
•	Predkladanie správ o stave ľudských práv v NR SR. 
•	Aktívny vstup do procesu predkladania a spracovania hodnotiacich správ SR k medzinárodným dohovorom.
•	SNSĽP by malo byť povinne pripomienkujúcim subjektom legislatívnych návrhov. 
•	Zmena/prehodnotenie umiestnenia regionálnych kancelárií SNSĽP a ich zlúčenie, prípadne harmonizácia s regionálnymi kanceláriami ostatných inštitúcií zaoberajúcich sa ochranou ľudských práv – VOP, CPP, Úrad splnomocnenca pre RK, ich racionalizácia  a celkové posilnenie.
•	Spoločné sídlo pre VOP, SNSLP, CPP – úsporné opatrenia, zjednodušenie odstupovania podaní, centrálna evidencia podaní, úspora financií a ostatných zdrojov, zvýšenie efektivity.
•	Zabezpečenie prístupu pre všetkých, dôsledný bezbariérový vstup do všetkých budov a pohyb v nich.

Po zhodnotení pozitív a negatív všetkých možných riešení súčasného stavu (pozri kapitola 7) sa spracovateľom tejto správy ako najvhodnejší variant javí transformácia SNSĽP na inštitúciu pre rovnaké zaobchádzanie (Equality Body) a prechod kompetencií v oblasti NHRI na Verejného ochrancu práv. Toto riešenie by, podľa názoru spracovateľov tejto analýzy, po uskutočnení vyššie popísaných zmien prinieslo zefektívnenie a sfunkčnenie činnosti SNSĽP a zároveň by mohlo byť prvým krokom pri komplexnejšej úprave inštitucionálneho zabezpečenia ochrany ľudských práv a základných slobôd v SR. Na základe predbežnej právnej analýzy by si tento variant nevyžadoval zmenu Ústavy Slovenskej republiky v čl. 151a upravujúcej postavenie Verejného ochrancu práv.
Pri výbere vhodného riešenia sa zohľadnili aj ďalšie kritériá a hľadiská, predovšetkým čo najväčšia dostupnosť poskytovaných služieb občanovi a ústretovosť k jeho individuálnym potrebám, ako aj kritérium efektivity a hospodárneho nakladania s verejnými financiami. Vychádzajúc z nich, navrhované riešenie smeruje k prepájaniu existujúcich štruktúr tak na centrálnej, ako aj na regionálnej úrovni, čo je jednak v záujme individuálneho žiadateľa o pomoc, ktorý často nemá jasnú predstavu o tom, kto je kompetentný jeho problém riešiť (SNSĽP, VOP, CPP, SVRK) a ktorý môže na jednom mieste s viacerými inštitúciami svoj problém konzultovať, ale aj úspory zdrojov sústredením týchto inštitúcii do jednej budovy, a tým možnosťou spojenia prevádzkových, obslužných a iných nákladov. Pri plánovaní zmien fungovania SNSĽP bude potrebné vyriešiť otázku existencie siedmich regionálnych kancelárií SNSĽP, ktorých zriadenie bolo spolufinancované z prostriedkov Európskej únie, vzhľadom na záväzok zabezpečiť udržateľnosť výsledkov projektu do roku 2012.

3.	Inštitucionálna ochrana ľudských práv v SR

Vzhľadom na potrebu zasadenia analýzy SNSĽP do širšieho kontextu ochrany ľudských práv v SR, táto časť správy ponúka stručný prehľad kompetencií a zákonom zverených úloh inštitúcií zapojených do inštitucionálnej ochrany ľudských práv. Druhou časťou tejto kapitoly je prehľad záväzkov SR vyplývajúcich z medzinárodných ľudskoprávnych dohovorov, ako aj odporúčaní monitorovacích výborov k týmto dohovorom, týkajúcich sa zabezpečenia systému ochrany ľudských práv vrátane zásady rovnakého zaobchádzania.
Úlohy v oblasti inštitucionálnej ochrany ľudských práv na Slovensku plnia v predovšetkým tri inštitúcie, ktorým sa venuje táto časť správy: Slovenské národné stredisko pre ľudské práva, Verejný ochranca práv a Centrum právnej pomoci. 
3.1.	SNSĽP
Slovenské národné stredisko pre ľudské práva bolo zriadené ako národná inštitúcia pre ľudské práva (NHRI) s cieľom plnenia kompetencií v danej oblasti. V súčasnosti plní zároveň aj funkciu inštitúcie pre rovnaké zaobchádzanie (Equality Body). Podľa zákona NR SR č. 308/1993 Z. z. z 15. decembra 1993 o zriadení Slovenského národného strediska pre ľudské práva v znení zákona č. 85/2008 Z. z s účinnosťou od 1. 4. 2008 SNSĽP plní tieto úlohy v oblasti ľudských práv a základných slobôd vrátane práv dieťaťa:
a)	monitoruje a hodnotí dodržiavanie ľudských práv a dodržiavanie zásady rovnakého zaobchádzania podľa osobitného zákona, 
b)	zhromažďuje a na požiadanie poskytuje informácie o rasizme, xenofóbii a antisemitizme v Slovenskej republike, 
c)	uskutočňuje výskumy a prieskumy na poskytovanie údajov v oblasti ľudských práv, zhromažďuje a šíri informácie v tejto oblasti, 
d)	pripravuje vzdelávacie aktivity a podieľa sa na informačných kampaniach s cieľom zvyšovania tolerancie spoločnosti, 
e)	zabezpečuje právnu pomoc obetiam diskriminácie a prejavov intolerancie, 
f)	vydáva na požiadanie fyzických osôb alebo právnických osôb alebo z vlastnej iniciatívy odborné stanoviská vo veciach dodržiavania zásady rovnakého zaobchádzania podľa osobitného predpisu, 
g)	vykonáva nezávislé zisťovania týkajúce sa diskriminácie,
h)	vypracúva a uverejňuje správy a odporúčania o otázkach súvisiacich s diskrimináciou, 
i)	poskytuje knižničné služby a
j)	poskytuje služby v oblasti ľudských práv.
SNSĽP je oprávnené zastupovať účastníka v konaní vo veciach súvisiacich s porušením zásady rovnakého zaobchádzania.
SNSĽP každoročne do 30. apríla vypracúva a uverejňuje za predchádzajúci kalendárny rok správu o dodržiavaní ľudských práv vrátane zásady rovnakého zaobchádzania v Slovenskej republike prostredníctvom internetu, alebo aj prostredníctvom periodickej tlače s celoslovenskou pôsobnosťou.
V súvislosti s kompetenciami a úlohami SNSĽP stanovenými zákonom o jeho zriadení, ako aj neskorších novelizácií tohto zákona je potrebné konštatovať, že princípy, kompetencie, právomoci a úlohy NHRI známe ako Parížske princípy boli implementované iba čiastočne (pozri tabuľku).

3.1.1.	Záväzky v oblasti výchovy a vzdelávania k ľudským právam v SR
V súčasnom období, tak ako to postuluje Programové vyhlásenie vlády v časti 3.1., sú veľké rezervy v oblasti výchovy k ľudským právam a ľudskoprávneho vzdelávania, pričom sa vláda zaviazala zlepšiť výchovu k ľudským právam na školách všetkých stupňov a podporiť ľudskoprávne vzdelávanie pracovníkov všetkých oblastí štátnej a verejnej správy. Kľúčovú úlohu predovšetkým v koncepčnej oblasti, ale aj koordinačnej a mainstreamovej, by mala spoluzohrávať nezávislá inštitúcia na ochranu a podporu ľudských práv.
Vláda SR uložila uznesením č. 446/2004 z 13. 5. 2004 Ministerstvu školstva SR vypracovať Národný plán výchovy k ľudským právam na roky 2005 – 2014. Dokument bol vypracovaný Štátnym pedagogickým ústavom v spolupráci s Ministerstvom školstva SR a  operatívna porada ministra školstva  ho 8. 2. 2005 schválila. Jednou z prioritných úloh rezortného  Národného plánu výchovy k ľudským právam na roky 2005 – 2014 bolo v súlade s  direktívou OSN vzhľadom na celospoločenský charakter zriadenie Národnej komisie pre výchovu k ľudským právam. Následne minister školstva SR inicioval vytvorenie takejto komisie pri SNSĽP. Komisia bola zriadená rozhodnutím výkonnej riaditeľky strediska v januári 2006. Komisia bola podľa čl. 2 svojho štatútu odborným nezávislým orgánom pre oblasť výchovy k ľudským právam v SR, pôsobiaci v oblasti tvorby a koordinácie národného plánu. Komisia však krátko po zahájení činnosti stratila funkčnosť a zo strany strediska a niektorých jej členov bol spochybnený spôsob jej konštituovania. Stredisko preto odporučilo ustanoviť Národnú komisiu ako samostatnú inštitúciu, ktorá má nadrezortný a nadsektorový charakter a zároveň dostatočne finančne zabezpečiť jej činnosť. Následná komunikácia medzi rezortom školstva a útvarom podpredsedu pre ľudské práva neviedla k riešeniu. Výsledkom toho je pretrvávajúca nefunkčnosť orgánu, ktorý má nezastupiteľné miesto v systéme zabezpečovania výchovy a vzdelávania k ľudským právam na zodpovedajúcej úrovni, tak ako to predpokladá Svetový program pre výchovu k ľudským právam (2005 – priebežne) vyhlásený 10. decembra 2004 Valným zhromaždením OSN, ktorého druhá fáza sa začína tento rok. 

3.1.2.	Nezávislá národná inštitúcia v oblasti ochrany práv detí a osôb so zdravotným postihnutím
Slovenská republika ako zmluvná stranu Dohovoru o právach dieťaťa plní v súčasnosti záverečné odporúčania Druhej periodickej správy k tomuto dohovoru, ktorá bola prezentovaná ešte v roku 2007. Výbor pre práva dieťaťa odporučil, aby SR vytvorila mechanizmus prijímania a vybavovania sťažností od a v prospech detí v záujme ochrany práv detí v súlade so všeobecným odporúčaním, ktoré hovorí o úlohe nezávislých národných inštitúcií pôsobiacich v oblasti ochrany práv detí. Ide o dlhodobú požiadavku, ktorá však doteraz nebola v SR doriešená. Na plnenie týchto funkcií ašpiruje SNSĽP a Verejný ochranca práv. Podľa stanoviska sekcie ľudských práv a menšín z leta 2010 tak SNSĽP, ako aj verejný ochranca práv – po vykonaní príslušných legislatívnych zmien – sú schopní spĺňať požiadavky, ktoré OSN v rôznych dokumentoch od nezávislej inštitúcie ochrany práv detí vyžaduje. Analogicky z pristúpenia SR k Dohovoru o právach osôb so zdravotným postihnutím vyplýva nevyhnutnosť existencie nezávislej monitorovacej inštitúcie.
3.1.3.	SNSĽP ako inštitúcia pre rovnaké zaobchádzanie 
Od roku 2004 v súlade so zákonom č. 365/2004 Z. z. o rovnakom zaobchádzaní v niektorých oblastiach a o ochrane pred diskrimináciou a o zmene a doplnení niektorých zákonov (antidiskriminačný zákon) SNSĽP plní úlohy špecializovanej inštitúcie pre rovnaké zaobchádzanie – National Equality Body, je členom európskej siete takýchto inštitúcií EQUINET. EB sú inštitúcie, ktoré pôsobia vo všetkých členských štátoch EÚ na podporu implementácie antidiskriminačnej legislatívy a presadzovania nediskriminácie a zásady rovnakého zaobchádzania v praxi. EB fungujú v členských štátoch buď ako nezávislé samostatné subjekty špeciálne zriadené na dané účely, alebo môžu byť súčasťou inej inštitúcie zriadenej na podporu a presadzovanie ľudských práv (napr. NHRI alebo Ombudsman) pridelením požadovaných kompetencií vyplývajúcich z požiadaviek európskej legislatívy. Tá však neobsahuje konkrétne osobitné pokyny pre členské štáty o tom, v akej podobe by mali tieto orgány fungovať Na základe požiadaviek legislatívy EÚ medzi hlavné úlohy EB vo všeobecnosti patria podporovanie, analýza, monitorovanie a presadzovanie rovnakého zaobchádzania so všetkými osobami bez diskriminácie z dôvodu pohlavia, pričom inštitúcie na ten účel ide musia ako minimálny štandard plniť nasledovné úlohy:
•	poskytovanie nezávislej pomoci obetiam diskriminácie (vrátane účasti na konaniach týkajúcich sa diskriminácie); táto kompetencia môže zahŕňať celú škálu činností: od poskytnutia informácií o existencii AD legislatívy, cez možnosti podať žalobu na zabezpečenie nápravy v prípade diskriminácie, odkazovania obetí diskriminácie na organizácie/inštitúcie, ktoré by mohli efektívne pomôcť, možnú pomoc obetiam dospieť k mimosúdnemu vyrovnaniu, až po poskytovanie komplexného právneho poradenstva vrátane zastupovania obetí diskriminácie v konaní pred súdnymi, príp. správnymi orgánmi 
•	vykonávanie nezávislých zisťovaní týkajúcich sa diskriminácie;
•	uverejňovanie nezávislých správ a príprava odporúčaní o akejkoľvek otázke súvisiacej s diskrimináciou,
•	šírenie informácií,  napríklad prostredníctvom informačných kampaní, zameraných na širokú verejnosť alebo poskytovaním podpory zamestnávateľov a poskytovateľov služieb vo vzťahu k rovnosti, dobrej praxe a pod.
Požiadavka na zriadenie a podporu fungovania EB vyplýva jednotlivým členským štátom EÚ priamo z potreby úplnej a správnej implementácie viacerých európskych smerníc týkajúcich sa nediskriminácie a rovnakého zaobchádzania (bližšie pozri časť 4.2).

3.2.	 Verejný ochranca práv
Podľa článku 151a Ústavy Slovenskej republiky je verejný ochranca práv „nezávislý orgán Slovenskej republiky, ktorý v rozsahu a spôsobom ustanoveným zákonom chráni základné práva a slobody fyzických osôb a právnických osôb v konaní pred orgánmi verejnej správy a ďalšími orgánmi verejnej moci, ak je ich konanie, rozhodovanie alebo nečinnosť v rozpore s právnym poriadkom. V zákonom ustanovených prípadoch sa verejný ochranca práv môže podieľať na uplatnení zodpovednosti osôb pôsobiacich v orgánoch verejnej moci, ak tieto osoby porušili základné právo alebo slobodu fyzických osôb a právnických osôb. Všetky orgány verejnej moci poskytnú verejnému ochrancovi práv potrebnú súčinnosť“. 
Osobitnou právomocou verejného ochrancu práv je právo podať návrh na začatie konania na Ústavnom súde Slovenskej republiky, ak všeobecne záväzný právny predpis porušuje základné právo alebo slobodu priznanú fyzickej osobe alebo právnickej osobe. Verejný ochranca práv sa tiež osobitne venuje ochrane práv detí, poskytuje deťom poradenstvo v pre nich prístupnej forme a organizuje vzdelávacie podujatia sústredené na práva detí. 
Detailná úprava inštitúcie verejného ochrancu práv je obsiahnutá v zákone č. 564/2001 Z. z. o verejnom ochrancovi práv. Pôsobnosť verejného ochrancu práv sa vzťahuje na všetky orgány verejnej správy. Jeho právomoc sa však nevzťahuje napríklad na rozhodovacie právomoci vyšetrovateľov Policajného zboru.
Na verejného ochrancu práv sa môže obrátiť každý, kto sa domnieva, že pri konaní, rozhodovaní alebo nečinnosti orgánu verejnej správy boli porušené základné práva a slobody v rozpore s právnym poriadkom alebo princípmi demokratického a právneho štátu. 
Verejný ochranca môže okrem podnetu konať aj z vlastnej iniciatívy. Kľúčovou právomocou pri prešetrovaní podnetov sú právomoci vstupovať do objektov verejnej správy, vyžadovať potrebné spisy, doklady a vysvetlenia, a to aj v prípade, ak je nahliadanie do spisov obmedzené osobitným zákonom, získavať svedectvá od zamestnancov verejnej správy a hovoriť aj bez prítomnosti iných osôb s osobami, ktoré sú zaistené v miestach, kde sa vykonáva väzba, trest odňatia slobody, disciplinárne tresty vojakov, ochranné liečenie, ochranná výchova, ústavné liečenie alebo ústavná výchova a v celách policajného zaistenia.
Žiadostiam a výzvam na nápravu verejného ochrancu práv sú orgány verejnej správy zo zákona povinné vyhovieť do 20 dní. Verejný ochranca práv predkladá každoročne Národnej rade Slovenskej republiky správu o svojej činnosti a stave dodržiavania ľudských práv orgánmi verejnej správy spolu s návrhmi a odporúčaniami na nápravu zistených nedostatkov. 
3.3.	Centrum právnej pomoci
Centrum právnej pomoci je štátna rozpočtová organizácia, ktorej cieľom je zlepšovanie prístupu k spravodlivosti a ktorá je zriadená zákonom. Poskytuje právne poradenstvo, ako aj zastupovanie pred súdom osobám v materiálnej núdzi. CPP poskytuje právnu pomoc v občianskoprávnych, pracovnoprávnych a rodinnoprávnych veciach. Osobitne zo zákona poskytuje pomoc aj v azylových veciach. Okrem toho vykonáva aj mediáciu. Vo vnútroštátnych sporoch sa poskytuje pomoc všetkým fyzickým osobám v materiálnej núdzi, pri cezhraničných len osobám s pobytom na území členského štátu a v azylových veciach azylantom, osobám ktoré požiadali o azyl a osobám, ktorým bola poskytnutá doplnková ochrana. Vo vnútroštátnych sporoch vo veciach ochrany spotrebiteľa poskytuje právnu pomoc aj právnickým osobám – združeniam na ochranu spotrebiteľa. Aktuálnou novelizáciou sa má zvýšiť prístup k službám CPP stanovením vyššieho limitu príjmu, pri ktorom sa osoba bude považovať za osobu v materiálnej núdzi pre účely poskytovania právnej pomoci centrom. CPP plní svojou činnosťou úlohy podľa smernice Rady č. 2003/8/ES z 27. januára 2003 na zlepšenie prístupu k spravodlivosti pri cezhraničných sporoch ustanovením minimálnych spoločných pravidiel týkajúcich sa právnej pomoci pri takýchto sporoch a smernice Rady 2005/85/ES z 1. decembra 2005 o minimálnych štandardoch pre konanie v členských štátoch o priznávaní a odnímaní postavenia utečenca.

3.4.	Prehľad vybraných záväzkov SR, resp. odporúčaní medzinárodných monitorovacích orgánov v oblasti inštitucionálnej ochrany ľudských práv

Dohovor/dokument	Záväzok/Odporúčanie	Plnenie a pokrytie v SR	
Záväzky v oblasti všeobecnej ochrany ľudských práv:
zriadenie NHRI v zmysle Parížskych princípov
(A/RES/48/134
20. decembra 1993)
	Vnútroštátna inštitúcia na ochranu a podporu ľudských práv
•	Široký mandát vnútroštátnej inštitúcie vymedzený ústavným alebo legislatívnym textom, špecifikujúcim jej zloženie a oblasť kompetencie.
•	Vnútroštátna inštitúcia predkladá vláde, parlamentu a pod. odporúčanie, stanovisko, návrh a správu o akejkoľvek záležitosti, týkajúcej sa presadzovania a ochrany ľudských práv na požiadanie dotyčných orgánov, alebo na základe výkonu svojej právomoci
•	presadzuje a zabezpečuje harmonizáciu štátnej legislatívy s medzinárodnými ľudskoprávnymi dohovormi, 
•	podporuje ratifikáciu vyššie uvedených dokumentov alebo pristúpenie k týmto dokumentom a zabezpečenie ich plnenia;
•	prispieva k správam, ktoré majú štáty predkladať orgánom a výborom Spojených národov, ako aj regionálnym organizáciám na základe povinností vyplývajúcich zo zmlúv a tam, kde bude potrebné vyjadriť stanovisko k danej záležitosti s náležitým zreteľom na nezávislosť inštitúcie;
•	pomáha pri formulovaní programov pre vzdelávanie a výskum v oblasti ľudských práv a zúčastňovať sa na ich realizácii v školách, univerzitách a v odborných kruhoch;
•	propaguje ľudské práva a úsilie bojovať so všetkými formami diskriminácie a rasovej diskriminácie zvlášť prostredníctvom zvyšovania povedomia verejnosti, a to najmä šírením informácií a vzdelávaním a s využívaním všetkých masmédií.	SNSĽP bolo zriadené zákonom, ktorý stanovuje jeho úlohy. Stredisko nemá kompetenciu predkladať vláde odporúčanie, stanoviská, správy a pod. a nie je poradným organom ani vlády ani parlamentu, 
Nemá legislatívnu iniciatívu a nie je pripomienkujúcim subjektom v legislatívnom procese 
SNSĽP pripravuje zo zákona svoju správu o dodržiavaní ĽP,
SNSĽP nemá kompetenciu zabezpečovať harmonizáciu štátnej legislatívy s dohovormi, nedisponuje nástrojmi na podporu ratifikácie
SNSĽP prispieva k správam na požiadanie MZV SR
SNSĽP neparticipuje na formulovaní programov pre vzdelávanie a výskum v oblasti ĽP s celoštátnou pôsobnosťou, realizuje vzdelávacie programy,
SNSĽP realizuje kampane len v rámci projektových aktivít.	
Záväzky v oblasti výchovy a vzdelávania k ľudským právam v SR	Národná komisia pre výchovu a vzdelávanie v oblasti ľudských práv
Základné úlohy komisie (čl. 3 ods.1 štatútu): 
a. gescia nad vypracovaním Základnej štúdie o stave výchovy a vzdelávania k ľudským právam v Slovenskej republike 
b. stanovenie cieľov, priorít, stratégií, harmonogramu programov, opatrení, hodnotenia a zdrojov financovania národného plánu.
c. koordinovanie realizácie národného plánu v záujme efektívneho využitia finančných prostriedkov inštitúcií podieľajúcich sa na implementácii národného plánu
d. pravidelné vyhodnocovanie a kontrola implementácie národného plánu pravidelná revízia, prehodnotenie a úprava obsahu a aktivít národného plánu.	Národná komisia pre výchovu a vzdelávanie v oblasti ľudských práv bola formálne zriadená, pôsobí pri SNSĽP ale neplní svoju funkciu.
	
Záväzky v oblasti ochrany práv detí – Dohovor o právach dieťaťa	Nezávislá národná inštitúcia v oblasti ochrany práv detí
Článok 3
1. Záujem dieťaťa musí byť prvoradým hľadiskom pri akejkoľvek činnosti týkajúcej sa detí, nech už uskutočňovanej verejnými alebo súkromnými zariadeniami sociálnej starostlivosti, súdmi, správnymi alebo zákonodarnými orgánmi.
2. Štáty, ktoré sú zmluvnou stranou Dohovoru, sa zaväzujú zabezpečiť dieťaťu takú ochranu a starostlivosť, aká je nevyhnutná pre jeho blaho, pričom berú ohľad na práva a povinnosti jeho rodičov, zákonných zástupcov alebo iných jednotlivcov právne za neho zodpovedných, a robia pre to všetky potrebné zákonodarné a správne opatrenia.
3. Štáty, ktoré sú zmluvnou stranou Dohovoru, zabezpečia, aby inštitúcie, služby a zariadenia zodpovedné za starostlivosť a ochranu detí zodpovedali štandardom ustanoveným kompetentnými úradmi, najmä v oblastiach bezpečnosti a ochrany zdravia, počtu a vhodnosti svojho personálu, ako aj kompetentného dozoru.
Pre Slovenskú republiku ako zmluvnú stranu Dohovoru o právach dieťaťa vyplynuli v súvislosti s obhajobou Druhej periodickej správy k tomuto dohovoru, ktorá bola prezentovaná dňa 22.5.2007 záverečné odporúčania. 
Nezávislé monitorovanie:
Výbor odporúča, aby zmluvná strana dohovoru urýchlila vytvorenie nezávislého mechanizmu s mandátom prijímať a preskúmavať sťažnosti od detí alebo v ich mene o porušeniach ich práv fungujúceho v koordinácii s ostatnými relevantnými orgánmi na monitorovanie implementácie Dohovoru o právach dieťaťa v súlade s Parížskymi zásadami. Takýto mechanizmus by mal mať zabezpečené potrebné ľudské a finančné zdroje. V tejto súvislosti výbor dáva do pozornosti zmluvnej strane dohovoru svoj Všeobecný komentár č. 2 (CRC/C/2002/2) o úlohe nezávislých národných ľudskoprávnych inštitúcií pri podpore a ochrane práv dieťaťa.	Pripravuje sa materiál, ktorý bude predmetom rokovania vlády SR v júni 2011.

Tretia, štvrtá a piata periodická správa SR o implementácii dohovoru má byť predložená do júna 2013.
	
Záväzky v oblasti ochrany práv osôb so zdravotným postihnutím – Dohovor o právach osôb so zdravotným postihnutím (CRPD)	Kontaktné miesta a nezávislý mechanizmus na presadzovanie, ochranu a monitorovanie vykonávania tohto dohovoru.
Článok 33 dohovoru 
Vykonávanie dohovoru na vnútroštátnej úrovni a monitorovanie
1. Zmluvné strany v súlade so svojou vlastnou sústavou riadenia v rámci štátnej správy ustanovia jedno alebo viac kontaktných miest pre problematiku vykonávania tohto dohovoru a budú venovať náležitú pozornosť určeniu koordinačného mechanizmu v rámci štátnej správy s cieľom uľahčiť realizáciu s tým súvisiacich činností v jednotlivých oblastiach a na rôznych úrovniach.
2. Zmluvné strany v súlade so svojím právnym a správnym systémom zachovávajú, posilňujú, zriaďujú alebo ustanovujú na vnútroštátnej úrovni systém zahŕňajúci jeden, prípadne viac nezávislých mechanizmov na presadzovanie, ochranu a monitorovanie vykonávania tohto dohovoru. Pri ustanovovaní alebo zriaďovaní týchto mechanizmov zmluvné strany prihliadajú na zásady týkajúce sa postavenia a činnosti vnútroštátnych inštitúcií na ochranu a podporu ľudských práv.
3. Občianska spoločnosť, najmä osoby so zdravotným postihnutím a ich reprezentatívne organizácie sú zahrnuté do procesu monitorovania a plne sa na ňom zúčastňujú.	V súčasnosti neexistuje národný koordinátor pre oblasť práv osôb so zdravotným postihnutím , rovnako ako neexistuje nezávislý mechanizmus v zmysle čl. 33

Prvá periodická správa SR o implementácii dohovoru má byť predložená do júna 2012. 
	
Záväzky v oblasti ochrany práv žien – Dohovor OSN o odstránení všetkých foriem diskriminácie žien (CEDAW) 	Národný mechanizmus ochrany práv žien
Článok 2
Štáty, zmluvné strany, odsudzujú diskrimináciu žien vo všetkých jej formách, súhlasia s tým, že budú všetkými vhodnými prostriedkami a bez meškania uskutočňovať politiku odstránenia diskriminácie žien a za tým účelom sa zaväzujú:
a) zakotviť zásadu rovnoprávnosti mužov a žien vo svojich národných ústavách alebo iných príslušných právnych predpisoch, pokiaľ v nich ešte nie je zakotvená, a zabezpečovať, prostredníctvom zákonov a iných vhodných prostriedkov, praktické uskutočnenie tejto zásady;
b) prijať príslušné legislatívne a iné opatrenia včítane sankcií tam, kde ich bude treba, zakazujúce všetku diskrimináciu žien;
c) zaviesť právnu ochranu práv žien na rovnakom základe s mužmi, zabezpečovať prostredníctvom príslušných národných súdov a iných verejných inštitúcií účinnú ochranu žien proti akémukoľvek aktu diskriminácie;
d) zdržiavať sa zapojenia do akéhokoľvek aktu alebo praktiky diskriminácie žien a zabezpečiť, aby verejné orgány a inštitúcie konali v súlade s týmto záväzkom;
e) prijímať všetky príslušné opatrenia pre odstraňovanie diskriminácie žien akoukoľvek osobou, organizáciou alebo podnikom;
f) prijímať všetky príslušné opatrenia, včítane legislatívnych opatrení, na zmenu alebo zrušenie existujúcich zákonov, predpisov, obyčajov alebo praktík, ktoré predstavujú diskrimináciu žien;
g) zrušiť všetky národné trestné ustanovenia, ktoré diskriminujú ženy.

- Výbor pre práva žien odporučil SR, aby ďalej posilnila svoje národné inštitucionálne zabezpečenie podpory postavenia žien jasným stanovením kompetencií a povinností jej rôznych  zložiek a zlepšením koordinácie medzi nimi. Výbor vyzýva zmluvný štát, aby zaistil, že národný aparát bude mať adekvátne rozhodovacie právomoci a personálne a finančné prostriedky pre efektívne fungovanie na podporu ľudských práv žien na všetkých úrovniach. Výbor takisto nabáda zmluvný štát, aby zaistil, že jeho národný aparát vypracuje stratégie a programy zamerané na dosiahnutie rodovej rovnosti komplexným a efektívnym spôsobom.
	V roku 2010 došlo po prvý krát k vymedzeniu kompetencií podpredsedu vlády Slovenskej republiky pre ľudské práva a národnostné menšiny v kompetenčnom zákone, v zmysle ustanovení ktorého usmerňuje a koordinuje plnenie úloh v oblasti ľudských práv, práv národnostných menšín, rovnakého zaobchádzania a rodovej rovnosti. Podpredseda vlády SR je v rámci svojich kompetencií a vo vzťahu k vláde gestorom dvoch sekcií – Sekcie ľudských práv a rovnakého zaobchádzania a Sekcie národnostných menšín. 
Rada vlády pre ľudské práva, národnostné menšiny a rodovú rovnosť, ktorej štatút bol schválený na rokovaní vlády SR dňa 2. marca 2011, je stálym poradným orgánom vlády SR, zakotveným v kompetenčnom zákone, bude generálne posudzovať všetky základné otázky týkajúce sa oblasti ľudských práv, ktoré sa v najbližšom čase plánujú realizovať a bude vykonávať celoročnú priebežnú činnosť. Bol zriadený Výbor pre rodovú rovnosť.
Na MPSVR SR pôsobí odbor rodovej rovnosti a rovnosti príležitostí. 
Šiesta periodická správa má byť predložená do júna 2014.	
ECRI	ECRI odporúča, aby slovenské orgány podnikli kroky na posilnenie úlohy Slovenského národného strediska pre ľudské práva ako antidiskriminačného orgánu tým, že zabezpečia, aby bolo v praxi vnímané ako úplne nezávislé, aby malo právomoc zastupovať obete rasovej diskriminácie pred súdom, a aby dostalo dostatočné ľudské aj finančné zdroje. V súlade so svojím Všeobecným politickým odporúčaním č. 2 o špecializovaných orgánoch na boj proti rasizmu, xenofóbii, antisemitizmu a intolerancii na národnej úrovni ECRI ďalej odporúča, aby súčasťou posilnenia Slovenského národného strediska pre ľudské práva bol aktívnejší výskum otázok súvisiacich s rasizmom a rasovou diskrimináciou a s postavením menšinových skupín a uskutočňovanie celoplošných kampaní na zvýšenie povedomia o týchto otázkach.
ECRI vyslovuje slovenským orgánom uznanie za to, že rómsku problematiku postavili na úroveň horizontálnej priority a vyzýva ich, aby zvýšili kapacitu úradu splnomocnenkyne pre rómske komunity v oblasti riadenia finančných prostriedkov vyčlenených na tento účel tým, že posilnia ľudské aj finančné zdroje pre tento úrad. ECRI ďalej odporúča viesť konzultácie širokého rozsahu
a zapájať vedúce osobnosti rómskych komunít do rozhodovania o spôsobe, akým sa tieto finančné prostriedky vynakladajú, a pravidelne monitorovať a hodnotiť dosah prijatých opatrení.
ECRI dôrazne odporúča, aby s cieľom bojovať proti faktickej segregácii rómskych detí slovenské orgány poskytli miestnym samosprávam stimuly, vrátane finančných, ktorými by ich motivovali k prijímaniu a realizácii akčných plánov na desegregáciu škôl v ich pôsobnosti.	Plnenie odporúčaní Štvrtej správy o Slovensku publikovanej v roku 2009 je potrebné zaslať MZV do konca mája 2011. ECRI uskutoční predbežné hodnotenie odporúčaní najneskôr do dvoch rokov od uverejnenia správy (2011).

4.	Zmapovanie zásad, podmienok a spôsobov fungovania národných ľudskoprávnych inštitúcií a inštitúcií pre rovnaké zaobchádzanie vo vybraných európskych krajinách
4.1.	Princípy a zásady fungovania NHRI 
V zmysle rezolúcie 48/134 Valného zhromaždenia OSN z 20. decembra 1993 o Vnútroštátnych inštitúciách na presadzovanie a ochranu ľudských práv (Parížske princípy) VZ OSN potvrdilo, že na vnútroštátnej úrovni by mal byť prioritou rozvoj primeraných opatrení s cieľom zabezpečiť účinné uplatňovanie medzinárodných štandardov ochrany ľudských práv. V súlade s tým opätovne potvrdilo význam rozvoja efektívnych vnútroštátnych inštitúcií na presadzovanie a ochranu ľudských práv (NHRI) v súlade s vnútroštátnou legislatívou a zaistenie pluralizmu a nezávislosti ich členov a povzbudilo členské štáty, aby vytvorili, alebo, ak už existujú, takéto vnútroštátne inštitúcie posilnili.
Rezolúcia obsahuje Princípy týkajúce sa postavenia vnútroštátnych inštitúcií, ktoré sa týkajú kompetencií a zodpovednosti vnútroštátnych inštitúcií na presadzovanie a ochranu ľudských práv, zloženia a záruk nezávislosti a plurality, metód fungovania a ďalších princípov týkajúcich sa statusu inštitúcií s kvázi-súdnou kompetenciou. 
Podľa týchto princípov vnútroštátna inštitúcia na presadzovanie a ochranu ľudských práv má mať čo najširší mandát, ktorý má byť jasne vymedzený ústavným alebo legislatívnym textom, špecifikujúcim jej zloženie a oblasť kompetencie, ku ktorým okrem iného patrí právomoc: predkladať vláde, parlamentu a inému orgánu z titulu poradnej inštitúcie odporúčania, stanoviská alebo iný materiál o akejkoľvek záležitosti, týkajúcej sa presadzovania a ochrany ľudských práv (na požiadanie dotyčných orgánov alebo na základe výkonu svojich právomocí). V súlade s touto právomocou inštitúcia má: 
•	preskúmať akékoľvek platné administratívne a legislatívne opatrenia, ako aj zákony a návrhy zákonov a predložiť odporúčania vhodné na zabezpečenie ich súladu so základnými princípmi ľudských práv, 
•	zaoberať akoukoľvek situáciou porušovania ľudských práv, 
•	pripravovať správy o situácii v krajine v oblasti ľudských práv, 
•	upriamiť pozornosť vlády na takú situáciu a predkladať návrhy vláde k náprave takejto situácie a 
•	v prípade potreby vyjadriť názor na postoj a reakcie vlády, 
•	presadzovať a zabezpečovať harmonizáciu štátnej legislatívy, predpisov a praktík s medzinárodnými ľudskoprávnymi dohovormi, ktorých zmluvnou stranou je štát a ich účinné plnenie, 
•	podporovať ratifikáciu vyššie uvedených dokumentov alebo pristúpenie k týmto dokumentom a zabezpečenie ich plnenia, 
•	prispievať k správam, ktoré majú štáty predkladať orgánom a výborom OSN, ako aj regionálnym organizáciám s náležitým zreteľom na nezávislosť inštitúcie, 
•	spolupracovať s OSN, s regionálnymi inštitúciami a vnútroštátnymi inštitúciami iných krajín kompetentnými v oblasti ochrany a presadzovania ľudských práv, 
•	pomáhať pri formulovaní programov pre vzdelávanie a výskum v oblasti ľudských práv a zúčastňovať sa na ich realizácii, 
•	propagovať ľudské práva a úsilie bojovať so všetkými formami diskriminácie a rasovej diskriminácie zvlášť prostredníctvom zvyšovania povedomia verejnosti, a to najmä šírením informácií a vzdelávaním a s využívaním všetkých masmédií.

	Pokiaľ ide o zloženie a záruky nezávislosti a plurality vnútroštátnych inštitúcií menovanie ich členov, či už prostredníctvom volieb alebo iným spôsobom, má sa vykonávať v súlade s postupmi, ktoré poskytnú všetky potrebné záruky na zabezpečenie pluralitného zastúpenia spoločenských síl (občianskej spoločnosti) zaangažovaných v ochrane a presadzovaní ľudských práv zastúpením mimovládnych organizácií zodpovedajúcich za ochranu ľudských práv a za boj s rasovou diskrimináciou; odborov, príslušných sociálnych a profesných organizácií (asociácií právnikov, lekárov, novinárov a významných vedcov, predstaviteľov trendov vo filozofickom a náboženskom myslení, zástupcov univerzít a kvalifikovaných odborníkov, zástupcov parlamentu, zástupcov ministerstiev (ak sú ich zástupcovia súčasťou, mali by sa zúčastňovať rokovania len v pozícii poradcov).
Vnútroštátna inštitúcia má mať infraštruktúru, ktorá je vhodná pre hladký výkon jej činnosti, najmä adekvátne finančné prostriedky. Účelom takéhoto financovania je, aby inštitúcia mohla mať vlastný personál a vlastné priestory, aby bola zabezpečená nezávislosť od vlády, pričom inštitúcia nesmie byť predmetom takej finančnej kontroly, ktorá by mohla ovplyvniť jej nezávislosť. V záujme zabezpečenia stabilného mandátu členov vnútroštátnej inštitúcie, bez ktorého nemôže byť inštitúcia skutočne nezávislá, sa vymenovanie členov vykonáva úradným aktom, ktorý stanovuje osobitnú dobu trvania mandátu. Tento mandát môže byť obnoviteľný, za predpokladu, že pluralita zloženia inštitúcie je zaistená. 
V časti Metódy fungovania materiál stanovuje, že vnútroštátna inštitúcia sa má zaoberať všetkými otázkami patriacimi do jej kompetencie, či už budú predložené vládou alebo z jej iniciatívy, vypočuť akúkoľvek osobu a získať akékoľvek informácie potrebné na posúdenie situácie, ktoré patria do jej kompetencie; obracať sa priamo alebo prostredníctvom médií na verejnosť s cieľom zverejňovať svoje stanoviská a odporúčania stretávať sa pravidelne a vždy, keď je to potrebné, za prítomnosti všetkých svojich členov po tom, čo boli riadne zvolaní; podľa potreby vyvárať pracovné skupiny zo svojich členov a vyvárať miestne alebo regionálne sekcie na pomoc pri plnení jej funkcií; konzultovať s inými subjektmi, či už súdnymi alebo inými, zodpovednými za presadzovanie a ochranu ľudských práv (zvlášť s ombudsmanmi, mediátormi a podobnými inštitúciami) a rozvíjať vzťahy s mimovládnymi organizáciami, ktoré sa venujú presadzovaniu a ochrane ľudských práv, ekonomickému a sociálnemu rozvoju, boju proti rasizmu, ochrane obzvlášť zraniteľných skupín (detí, ekonomických migrantov, utečencov, osoby s mentálnym a telesným postihnutím a pod.).
	Podľa Parížskych princípov vnútroštátna inštitúcia s kvázi-súdnou kompetenciou môže byť splnomocnená vypočuť kohokoľvek a zaoberať sa sťažnosťami a petíciami týkajúcimi sa individuálnych situácií. Takéto podnety môžu podať jednotlivci, ich zástupcovia, tretie strany, mimovládne organizácie, asociácie odborov alebo akékoľvek iné reprezentatívne organizácie. Za týchto okolností má inštitúcia postupovať v súlade s týmito princípmi: hľadanie mimosúdneho urovnania sporu prostredníctvom zmierovania alebo v medziach stanovených zákonom, prostredníctvom záväzných rozhodnutí v prípade potreby dôverne; informovanie strany, ktorá podala návrh o jej právach, najmä o dostupných opravných prostriedkoch a podpora prístupu tejto strany k nim; vypočutie akejkoľvek sťažnosti alebo petície, alebo jej postúpenie iným príslušným orgánom v medziach stanovených zákonom; predkladanie odporúčaní kompetentným orgánom, a to najmä návrhmi zmien alebo reforiem zákonov, pravidiel a administratívnych postupov, zvlášť ak tieto viedli k vzniku ťažkostí osobám, ktoré podali sťažnosť s cieľom uplatňovať svoje práva.
4.1.1.	Regionálny prehľad
Spomedzi 27 krajín EÚ eviduje ICC (Medzinárodný koordinačný výbor pre vnútroštátne inštitúcie na presadzovanie a ochranu ľudských práv) inštitúcie v 25 krajinách, v rôznom štádiu akreditácie, z ktorých 11 má aktuálne pridelený status A – sú teda plne v súlade s Parížskymi princípmi. V súčasnosti je medzi nimi možno rozoznať štyri typy inštitúcií, a to: 
•	komisie (Írsko, Veľká Británia), 
•	poradné komisie (Francúzsko, Grécko, Luxembursko), 
•	ombudsmani (Poľsko, Španielsko, Švédsko, Portugalsko),  
•	inštitúty (Nemecko, Dánsko). 
Osobitnou krajinou je Švédsko, ktoré má v súčasnosti okrem všeobecného parlamentného ombudsmana šesť ombudsmanov pre jednotlivé kľúčové oblasti, respektíve subjekty, ochrany ľudských práv pričom detský ombudsman, ombudsman proti rasovej diskriminácii, ombudsman pre osoby s postihnutím a ombudsman pre rovnaké zaobchádzanie sú zároveň akreditovaní so statusom A pri ICC.  Toto delenie ako metodickú pomôcku používa materiál FRA – Národné ľudsko-právne inštitúcie v členských štátoch EÚ v rámci komparatívneho prehľadu. 
Aj napriek tomu, že všetky tieto inštitúcie spĺňajú Parížske princípy a majú status A, ich právomoci a funkcie sú rôzne. Komisie majú veľmi široký rámec mandátu, a to tak z vecného hľadiska, ako aj z hľadiska právomocí. Niektoré osobitosti najmä v súdnej oblasti však vyplývajú z odlišností anglo-amerického právneho systému. Komisie môžu okrem iného viesť riadne prešetrovanie prípadov porušenia ľudských práv, široko participovať na súdnom konaní (vrátane práva vstupovať do konania) a pripomienkovať novú legislatívu. Predovšetkým poradný charakter majú komisie vo Francúzsku, Grécku či Luxembursku. Tieto sú koncipované na podobnej báze ako rady vlády v Slovenskej republike. Sú zložené z väčšieho počtu odborníkov a ich hlavnou úlohou je pôsobiť ako poradný orgán vlády. Neriešia individuálne sťažnosti a majú menej právomocí v oblasti prešetrovania porušení ľudských práv. Poradné komisie vykonávajú monitoring a predkladajú viaceré tematické správy. 
Inštitúcia ombudsmana alebo verejného ochrancu práv je škandinávsky model ochrany individuálnych práv riešením individuálnych sťažností na porušenie ľudských práv a pochybenia verejnej správy. Keďže inštitúcia ombudsmana je autokratická funkcia, stretávajú sa tieto inštitúcie s problémom najmä v súvislosti s požiadavkou na pluralitu v zložení a tvorbe inštitúcie, čo sa zväčša snažia preklenúť úpravou systému voľby osoby ombudsmana, alebo potom štruktúrou, keď pod neho spadajú iné orgány, alebo existuje viacero ombudsmanov pre jednotlivé okruhy. 
Inštitúty sa sústreďujú na prieskum, ľudsko-právne vzdelávanie, dokumentáciu a plnia aj určité poradné funkcie voči vláde. Obyčajne nemajú právomoc riešiť individuálne sťažnosti či poskytovať právne poradenstvo, alebo respektíve v minulosti túto právomoc presunuli na inú špecializovanú ľudsko-právnu inštitúciu v krajine. Inštitúty v Nemecku aj Dánsku majú široký ľudsko-právny mandát a v ich štruktúre existuje spravidla správna rada. 
Slovenské národné stredisko pre ľudské práva je koncipované ako inštitút s tým, že má právomoc prijímať individuálne sťažnosti a poskytovať právne poradenstvo, ako aj právne zastúpenie v konaní podľa antidiskriminačnej legislatívy podobne ako komisie. SNSĽP má pri ICC status B – teda nie plne v súlade s Parížskymi princípmi. V rámci Európskej únie majú tento status tiež NHRI v Rakúsku, Belgicku, Holandsku a v Slovinsku. Prílohou tejto správy je prehľad štruktúry a fungovania vnútroštátnych inštitúcií na presadzovanie a ochranu ľudských práv vo vybraných krajinách so statusom A, B a bez akreditácie. 

4.2.	Princípy a zásady fungovania inštitúcií pre rovnaké zaobchádzanie
4.2.1.	Základná charakteristika – kritériá podľa práva EÚ 
Existencia inštitúcií na zabezpečenie a podporu rovnakého zaobchádzania – tzv. Equality Bodies („EB“) je spojená s právom EÚ a jej politikou realizovanou  v rámci  presadzovania rovnosti príležitostí a nediskriminácie. Podľa článku 2 Zmluvy o EÚ je Európska únia založená na hodnotách úcty k ľudskej dôstojnosti, slobody, demokracie, rovnosti, právneho štátu a rešpektovania ľudských práv vrátane práv osôb patriacich k menšinám a tieto hodnoty sú spoločné všetkým členským štátom. Zákaz diskriminácie v Charte základných práv EÚ zakazuje akúkoľvek diskrimináciu najmä z dôvodu pohlavia, rasy, farby pleti, etnického alebo sociálneho pôvodu, genetických vlastností, jazyka, náboženstva alebo viery, politického alebo iného zmýšľania, príslušnosti k národnostnej menšine, majetku, narodenia, zdravotného postihnutia, veku alebo sexuálnej orientácie. Podľa čl. 10 Zmluvy o fungovaní EÚ sa únia pri vymedzovaní a uskutočňovaní svojich politík a činností zameriava na boj proti diskriminácii z dôvodu pohlavia, rasy alebo etnického pôvodu, náboženstva alebo viery, zdravotného postihnutia, veku alebo sexuálnej orientácie.
V zmysle čl. 19 Zmluvy o fungovaní EÚ (bývalý čl.13 ZES)  môže Rada, bez toho, aby boli dotknuté ostatné ustanovenia zmlúv a v rámci právomocí, ktorými je poverená Únia, po udelení súhlasu Európskeho parlamentu, jednomyseľne v súlade s mimoriadnym legislatívnym postupom prijať opatrenia na boj proti diskriminácii založenej na pohlaví, rasovom alebo etnickom pôvode, náboženskom vyznaní alebo viere, postihnutí, veku alebo sexuálnej orientácii. Európsky parlament a Rada môžu tiež v súlade s riadnym legislatívnym postupom na podporu krokov podniknutých členskými štátmi s cieľom prispieť k dosiahnutiu vyššie uvedených cieľov prijímať základné zásady motivačných opatrení Únie okrem zosúladenia zákonov a iných právnych predpisov členských štátov.  Na základe čl. 19 ZFEU (resp. čl. 13 ZES) bolo následne prijatých viacero smerníc s cieľom podpory boja proti diskriminácii v rámci EÚ. Aktuálne ide najmä o nasledovné smernice „antidiskriminačné smernice“: 
•	Smernica Rady 2000/43/ES z 29. júna 2000, ktorou sa zavádza zásada rovnakého zaobchádzania s osobami bez ohľadu na rasový alebo etnický pôvod. tzv. „rasová smernica“,
•	Smernica rady 2000/78/ES, ktorou sa stanovuje všeobecný rámec pre rovné zaobchádzanie v zamestnaní a povolaní  („rámcová smernica),
•	Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2006/54/ES z 5. júla 2006 o vykonávaní zásady rovnosti príležitostí a rovnakého zaobchádzania s mužmi a ženami vo veciach zamestnanosti a povolania (prepracované znenie) („rodová smernica“),
•	Smernica Rady 2004/113/ES z 13. decembra 2004 o vykonávaní zásady rovnakého zaobchádzania medzi mužmi a ženami v prístupe k tovaru a službám a k ich poskytovaniu („rodová smernica“).
Obe rodové spolu s rasovou smernicou zakotvujú vo svojom texte, (niektoré už v preambule) povinnosť členských štátov vytvoriť špecializovanú inštitúciu podporujúcej dosahovanie v nich ustanovených cieľov. Tak napríklad podľa čl. 13 ods. 1 rasovej smernice „členské štáty určia orgán alebo orgány na podporu rovnakého zaobchádzania pre všetky osoby bez diskriminácie na základe rasy alebo etnickom pôvode. Tieto orgány môžu byť súčasťou orgánov poverených ochranou ľudských práv alebo ochranou práv osôb na vnútroštátnej úrovni.“ Podľa čl. 20 ods. 1 smernice 2006/54/ES „Členské štáty určia a urobia potrebné opatrenia pre subjekt alebo subjekty na zabezpečenie propagácie, analýz, monitorovania a podpory rovnakého zaobchádzania so všetkými osobami bez diskriminácie z dôvodu pohlavia. Tieto subjekty môžu tvoriť súčasť agentúr poverených na vnútroštátnej úrovni obhajobou ľudských práv alebo ochranou práv jednotlivcov. Podľa čl. 12 ods. 1 smernice 2004 /113/ES „Členské štáty určia a urobia potrebné opatrenia pre orgán alebo orgány na podnecovanie, analýzy, monitorovanie a podporu rovnakého zaobchádzania so všetkými osobami bez diskriminácie z dôvodu pohlavia. Tieto orgány môžu tvoriť súčasť agentúr zodpovedných na vnútroštátnej úrovni za ochranu ľudských práv alebo ochranu práv jednotlivcov, alebo vykonávanie zásady rovnakého zaobchádzania“.
Z citovaných ustanovení smerníc vyplýva povinnosť členských štátov zriadiť inštitúciu/subjekt/orgán, pričom z nich možno vyvodiť niekoľko základných charakteristík týkajúcich sa ich postavenia resp. základov fungovania:  
-	môže ísť o jednu  alebo viacero  inštitúcií / subjektov / orgánov,
-	môžu fungovať buď samostatne ako špecializovaná inštitúcia, alebo tvoriť súčasť inštitúcií na podporu ľudských práv, 
-	uvedené inštitúcie majú byť zamerané na zabezpečenie a/alebo podporu rovnakého  zaobchádzania, propagáciu  a podnecovanie,  analýzy  a monitorovanie. 

4.2.2.	Kompetencie inštitúcie pre rovnaké zaobchádzanie
Ustanovenia vyššie uvádzaných smerníc zároveň obsahujú aj požiadavky na kompetencie, ktoré by mali prináležať inštitúciám zriadeným ako EB. Relevantné ustanovenia smerníc obsahujú nasledovné taxatívne výpočty úloh, ktoré by mali dané inštitúcie na zabezpečenie a podporu rovnakého zaobchádzania v rámci svojho pôsobenia plniť: 
Podľa čl. 13 ods. 2 smernice Rady 2000/43/ES (rasová smernica): „Členské štáty zabezpečia, aby do právomoci týchto orgánov patrili:
-	poskytovanie nezávislej pomoci obetiam diskriminácie pri podávaní žaloby z dôvodov diskriminácie (bez toho, aby bolo dotknuté právo obetí a združení, organizácií alebo iných právnických osôb, ktoré majú v súlade s kritériami stanovenými ich vnútroštátnymi právnymi predpismi oprávnený záujem na zabezpečení dodržiavania tejto smernice a ktoré môžu v prospech alebo na podporu žalobcu s jeho súhlasom začať akékoľvek súdne a/alebo správne konanie určené na vymáhanie plnenia povinností podľa tejto smernice),
-	vykonávanie nezávislých prieskumov týkajúcich sa diskriminácie, 
-	uverejňovanie nezávislých správ a vydávanie odporúčaní ku akejkoľvek otázke, ktorá sa vzťahuje k takejto diskriminácii.“
Podľa čl. 20 ods. 2 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2006/54/ES: „Členské štáty zabezpečia, aby právomoci týchto subjektov zahŕňali:
-	poskytovanie nezávislej pomoci obetiam diskriminácie pri podávaní sťažností týkajúcich sa diskriminácie;
-	vykonávanie nezávislých prieskumov týkajúcich sa diskriminácie; 
-	uverejňovanie nezávislých správ a vydávanie odporúčaní k akejkoľvek otázke, ktorá sa vzťahuje na takúto diskrimináciu,
-	výmenu dostupných informácií na príslušnej úrovni s príslušnými európskymi subjektmi, ako je budúci Európsky inštitút pre rodovú rovnosť.“
Podľa čl.12 ods. 2 smernice Rady 2004/113/ES: „Členské štáty zabezpečia, aby právomoci orgánov zahŕňali: 
-	poskytovanie nezávislej pomoci obetiam diskriminácie účasťou na konaní týkajúcom sa diskriminácie (bez toho, aby boli dotknuté práva obetí a združení, organizácií alebo iných právnych subjektov, ktoré majú v súlade s kritériami ustanovenými ich vnútroštátnymi právnymi predpismi oprávnený záujem na zabezpečení dodržiavania ustanovení tejto smernice, mohli v prospech alebo na podporu žalobcu s jeho súhlasom začať akékoľvek súdne a/alebo správne konanie určené na vynútenie povinností podľa tejto smernice)
-	vykonávanie nezávislých zisťovaní týkajúcich sa diskriminácie; 
-	uverejňovanie nezávislých správ a prípravu odporúčaní o akejkoľvek otázke súvisiacej s takouto diskrimináciou.

Vychádzajúc z cit. ustanovení smerníc, inštitúcia/e zriadená/é na ich základe musí/ia mať minimálne nasledovné právomoci, resp. plniť nasledovné úlohy:
1.	poskytovanie nezávislej pomoci pri podávaní žaloby/sťažností alebo účasťou na konaní týkajúcom sa diskriminácie,
2.	vykonávanie nezávislých zisťovaní týkajúcich sa diskriminácie,
3.	uverejňovanie nezávislých správ a prípravu odporúčaní o akejkoľvek otázke súvisiacich s diskrimináciou, 
4.	výmena dostupných informácií na príslušnej úrovni s príslušnými európskymi subjektmi.
Smernice ďalej neobsahujú žiadne bližšie pokyny pre členské štáty o tom, ako konkrétne by tieto orgány by mali fungovať. Väčšina členských štátov zriadila inštitúcie, ktoré majú širokú škálu kompetencií, prekračujúcich stanovené požiadavky európskych smerníc. Ako vyplynulo z textu vyššie, v súčasnosti  platná  EU legislatíva vyžaduje, aby subjekty pre rovnaké zaobchádzanie pôsobili v oblasti rasového a etnického pôvodu a pohlavia. Avšak väčšina krajín zriadila EB, ktoré sa zaoberajú diskrimináciou aj z iných „chránených“ dôvodov (napr. zdravotné postihnutie, sexuálna orientácia, vek atď.)

4.2.3.	Stredisko v postavení inštitúcie pre rovnaké zaobchádzanie – aktuálne zákonné právomoci  
Transpozícia viacerých európskych antidiskriminačných smerníc bola na Slovensku riešená prijatím  jedného všeobecného antidiskriminačného predpisu (20. mája 2004 bol prijatý zákon č. 365/2004 Z. z. o rovnakom zaobchádzaní v niektorých oblastiach a o ochrane pred diskrimináciou a o zmene a doplnení niektorých predpisov (antidiskriminačný zákon) a do účinnosti vstúpil 1. júla 2004). Do právneho poriadku postupne transponoval smernice 2000/43/ES, 2000/78/ES, 86/207/EHS, 76/207/EHS (nahradené smernicou 2006/54/ES) a 2004/113. V dôsledku jeho prijatia došlo v  r. 2004 k rozšíreniu kompetencií strediska  novelou zákona 308/1993 Z. z. o zriadení Slovenského národného strediska pre ľudské práva (ďalej len „zákon o zriadení strediska“), na základe ktorej  bolo stredisko poverené vykonávať úlohu celonárodnej  inštitúcie pre podporu a presadzovanie zásady rovnakého zaobchádzania vrátane podpory implementácie antidiskriminačnej legislatívy. Zákon o zriadení strediska tak prebral nasledovné právne predpisy ES/ EÚ uvedené v jeho prílohe:
-	smernica Rady 2000/43/ES, 
-	smernica Rady 2000/78/ES, 
-	smernica Rady 76/207/EHS 
-	smernica Rady 2004/113/ES. 
Podľa § 1 ods. 2 zákona o zriadení strediska SNSĽP plní úlohy v oblasti ľudských práv a základných slobôd vrátane práv dieťaťa (ďalej len "ľudské práva"). Z hľadiska postavenia strediska ako inštitúcie pre rovnaké zaobchádzanie sú dôležité nasledovné kompetencie:
a)	monitoruje a hodnotí dodržiavanie ľudských práv a dodržiavanie zásady rovnakého zaobchádzania podľa antidiskriminačného zákona 
b)	zabezpečuje právnu pomoc obetiam diskriminácie a prejavov intolerancie, 
c)	vydáva na požiadanie fyzických osôb alebo právnických osôb alebo z vlastnej iniciatívy odborné stanoviská vo veciach dodržiavania zásady rovnakého zaobchádzania podľa osobitného predpisu, 
d)	vykonáva nezávislé zisťovania týkajúce sa diskriminácie, 
e)	vypracúva a uverejňuje správy a odporúčania o otázkach súvisiacich s diskrimináciou, 
f)	je oprávnené zastupovať účastníka v konaní vo veciach súvisiacich s porušením zásady rovnakého zaobchádzania (podľa antidiskriminačného zákona). 
Stredisko každoročne do 30. apríla vypracúva a uverejňuje za predchádzajúci kalendárny rok správu o dodržiavaní ľudských práv vrátane zásady rovnakého zaobchádzania v Slovenskej republike prostredníctvom internetu alebo aj prostredníctvom periodickej tlače s celoslovenskou pôsobnosťou.
Z uvádzaných zákonných kompetencií strediska vyplýva, že stredisko výpočtom svojich právomocí prekračuje rozsah právomocí požadovaný európskymi smernicami, čo je tiež dôsledkom postavenia strediska ako NHRI, pričom jeho kompetencie ako EB a NHRI sa navzájom dopĺňajú. 

5.	Postavenie a úlohy SNSĽP
5.1.	Vznik a vývoj SNSĽP
V roku 1993 bola prijatá rezolúcia Valného zhromaždenia OSN č. 48/134 Princípy fungovania celoštátnych inštitúcií na ochranu a presadzovanie ľudských práv. V súlade s trendom zakladania takýchto inštitúcií postupovala aj SR a požiadala OSN o pomoc pri zriadení takéhoto inštitútu. Na základe Medzinárodnej dohody medzi vládou SR a OSN (uverejnenej v Zbierke zákonov č. 29/1995 Z. z.) bolo zriadené Slovenské národné stredisko pre ľudské práva zákonom NR SR č. 308/1993 Z. z. o zriadení s účinnosťou od 1. januára 1994 ako nezávislá právnická osoba podľa ustanovenia § 18 ods. 2 písm. d) Občianskeho zákonníka. Účelom dohody bolo poskytnúť Slovensku finančnú pomoc na základe príspevku vlády Holandska do Dobrovoľného fondu na krytie funkčných prevádzkových a programových výdavkov spojených s podporou a ochranou ľudských práv na Slovensku v počiatočnom období dvoch rokov – od 1. januára 1994 do 31. decembra 1995. 
Stredisko plní v súlade s uvedenou dohodou úlohy Národnej inštitúcie pre ľudské práva (National Human Rights Institution (NHRI)) a je členom International Coordinating Comitee of National Institutions for the Promotion and Protection of Human Rights (ICC). Podľa zákona č. 308/1993 Z. z. je stredisko nezávislou právnickou osobou, ktorá sa nezapisuje do obchodného registra. Činnosť SNSĽP je financovaná z dotácií zo štátneho rozpočtu podľa medzinárodnej zmluvy, okrem týchto zdrojov hospodári s darmi od tuzemských a zahraničných právnických osôb a fyzických osôb. SNSĽP hospodári aj s prostriedkami z grantov. Na kontrolu hospodárenia strediska s finančnými prostriedkami sa vzťahuje osobitný predpis o kontrole – kontrolným orgánom na hospodárenie s finančnými prostriedkami je Najvyšší kontrolný úrad Slovenskej republiky.
Predmetom činnosti SNSĽP bolo plnenie úloh v oblasti ľudských práv realizáciou najmä výskumných a vzdelávacích aktivít, zhromažďovaním a šírením informácií, poskytovaním knižničných a iných služieb. Viacerými novelizáciami citovaného. zákona bola jeho činnosť rozšírená o monitorovanie a hodnotenie dodržiavania práv dieťaťa a dodržiavania zásady rovnakého zaobchádzania, o zhromažďovanie a poskytovanie informácií o rasizme, xenofóbii antisemitizme v SR a o uskutočňovanie prieskumov na poskytovanie údajov v oblasti ľudských práv, o vykonávanie nezávislého zisťovania týkajúceho sa diskriminácie a o vypracúvanie uverejňovanie správ a odporúčaní o otázkach súvisiacich s diskrimináciou. Od roku 2004 v súlade so zákonom č. 365/2004 Z. z. o rovnakom zaobchádzaní v niektorých oblastiach a o ochrane pred diskrimináciou a o zmene a doplnení niektorých zákonov (antidiskriminačný zákon) plní úlohy špecializovanej inštitúcie pre rovnaké zaobchádzanie – National Equality Body a je členom európskej siete takýchto inštitúcií EQUINET. Sídlom strediska je Bratislava a od apríla 2007 má otvorených 7 regionálnych kancelárií.

Stredisku sa v prvých rokoch po jeho vzniku nedarilo naplniť ciele stanovené pri jeho zriadení, a tak hodnotiaca komisia UNCHR v roku 1996 konštatovala nedostatočnú a podštandardnú úroveň plnenia zákonom stanovených úloh, nedostatok angažovanosti v najznepokojujúcejších prípadoch porušovania ľudských práv v SR, nedostatok skúseností v oblasti ľudských práv, netransparentnosť, formalizmus zameraný na podporu vlastnej existencie. Následne sa vzdali členstva v Správnej rade strediska zahraniční členovia správnej rady a projekt bol zo strany OSN ukončený. Najvážnejším dôsledkom tohto vývoja bolo ohodnotenie strediska Medzinárodným koordinačným výborom národných inštitúcií na podporu a ochranu ľudských práv, ktoré mu priradilo status „C“, čo znamená nesúlad s Parížskymi princípmi. Stredisku bola vyčítaná nedostatočná implementácia požiadavky plurality, skutočnosť, že stredisko nie je subjektom medzirezortného pripomienkového konania legislatívnych návrhov, ktoré súvisia s ochranou ľudských práv, ako aj nedostatočná spolupráca s medzinárodnými organizáciami, osobitne s OSN. 
V uvedenom období bola činnosť SNSĽP predmetom otvorenej kritiky aj domácich ľudskoprávnych inštitúcií a mimovládnych organizácií (Otvorený list Správnej rade strediska zo Stupavskej konferencie MVO v roku 1999) pre netransparentnosť, neprofesionalitu, klientelizmus, závislosť na politickej objednávke čo podmienilo nedostatočné plnenie úloh okrem iného v kľúčovej oblasti tvorby a pripomienkovaní zákonov. Vtedajší výkonný riaditeľ JUDr. Ondrej Srebala nechcel pod rúškom obhajoby nezávislosti umožniť kontrolným orgánom kontrolu hospodárenia s prostriedkami štátneho rozpočtu ani uskutočnenie poslaneckého prieskumu. Až novela zákona o SNSĽP umožnila zmeny, ktoré viedli aj k zmene na poste výkonného riaditeľa, ktorou sa stala JUDr. Viera Mrázová, CSc.
Následná kontrola NKÚ potvrdila závažné nedostatky pri vynakladaní prostriedkov zo štátneho rozpočtu strediskom v rokoch 2001 – 2003. Výsledky kontroly preto NKÚ postúpil orgánom činným v trestnom konaní. V uvedenom období dostalo SNSĽP štátnu dotáciu v sume takmer 21 miliónov korún, pričom až 46 percent z celkovej sumy sa čerpalo na mzdové výdavky a len zvyšok ostal na samotnú činnosť (podrobnejšie o výsledkoch kontroly pozri v časti 6.2.2. Správy o hospodárení). 
V súvislosti s touto situáciou po zmene vedenia SNSĽP na podnet Výboru NR SR pre ľudské práva, národnosti a postavenie žien zabezpečiť financovanie rozšírených kompetencií SNSĽP vyplývajúcich z antidiskriminačného zákona uložil Akčný plán 2004-2005 úlohu podpredsedovi vlády SR a ministrovi spravodlivosti zabezpečiť financovanie činnosti SNSĽP navýšením finančných prostriedkov pre SNSĽP vo výške 2 milióny korún na pokrytie nákladov SNSĽP spojených s jeho pôsobnosťou v rámci zásady rovnakého zaobchádzania a zabezpečenia výkonu zákonných povinností SNSĽP vo vzťahu ku komunitárnemu právu EÚ. Potreba navýšiť rozpočet vyplynula aj z faktu, že NKÚ v danej dobe viazal sumu 1.459.805 Sk z dôvodu nehospodárneho konania predchádzajúceho vedenia SNSĽP. Ani po zmenách uskutočnených v roku 2004 sa nedarilo plniť kritériá stanovené Parížskymi princípmi, pričom status „B“ čo predstavuje neplnohodnotné členstvo v ICC bez práva voliť dostalo stredisko až v roku 2007 a má ho doteraz.
V roku 2007 sa začal realizovať projekt Prechodného fondu č. SR 2004/016-764.04.02 s názvom Rozvoj regionálnych štruktúr pre implementáciu antidiskriminačnej legislatívy. Projekt bol tvorený tromi aktivitami, z ktorých analýza potrieb v oblasti boja proti diskriminácii na regionálnej úrovni a vzdelávacie aktivity boli realizované externým dodávateľom služby Euroformes, s.r.o na základe Zmluvy na poskytnutie služieb uzatvorenej medzi MF SR a spol. Euroformes s.r.o., platnej do 4. decembra 2007 (v celkovej sume 690 tis. €). Prostriedky zo štátneho rozpočtu SR (v celkovej výške 119 tis. € vrátane DPH) boli poskytnuté na financovanie základného vybavenia (nábytok, výpočtová technika/softvér), prevádzkových nákladov a  platov zamestnancov SNSĽP v regionálnych kanceláriách. Výstupom projektu bolo zriadenie regionálnych kancelárií strediska (RK) v Kysuckom Novom Meste, Dolnom Kubíne, Kežmarku, Humennom, Rimavskej Sobote, Zvolene a Nových Zámkoch. Podľa informácií koordinačného útvaru pre program Phare/tf musí byť zabezpečená udržateľnosť výstupov najmenej po dobu 5 rokov od ukončenia projektu (teda do decembra 2012). V opačnom prípade bude EK žiadať navrátenie finančných prostriedkov. 
Po voľbách v máji 2007 sa výkonnou riaditeľkou SNSĽP stala JUDr. Anna Zachová (do roku 2003 zástupkyňa bývalého riaditeľa strediska Ondreja Srebalu). V roku 2008 sa opäť uskutočnila kontrola NKÚ s cieľom preveriť dodržiavanie všeobecne záväzných právnych predpisov, hospodárnosti, efektívnosti a účinnosti pri nakladaní s prostriedkami štátneho rozpočtu SR v rokoch 2004 – 2007. Výsledky kontroly ukázali, že SNSĽP nevykazovalo vždy správne údaje o čerpaní prostriedkov ŠR, napríklad za rok 2004 bol zistený zostatok prostriedkov ŠR v hotovosti v pokladnici aj na bankovom účte, pričom bolo čerpanie vykázané tak, akoby bola vyčerpaná celá poskytnutá suma dotácie. Viaceré nedostatky boli zistené pri uplatňovaní ustanovení zákona o rozpočtových pravidlách, zákona o verejnom obstarávaní, zákona o účtovníctve a niektorých ďalších zákonov. Vo viacerých prípadoch nebolo možné metódami kontroly zistiť hospodárnosť a efektívnosť vynaložených prostriedkov ŠR, keďže SNSĽP nevedelo k prípadom doložiť relevantné doklady. Porušenie ustanovení zákona o verejnom obstarávaní bolo zistené v prípade obstarávania služieb prevádzky, údržby a rozvoja informačného systému. Na odstránenie nedostatkov zistených predchádzajúcou kontrolou NKÚ SR v 1. polroku 2004 SNSĽP prijalo 24 opatrení, 7 z nich však SNSĽP o nesplnilo. Nesplnené opatrenia sa týkali vydania interných predpisov, vedenia evidencie o čerpaní prostriedkov ŠR a iné (podrobnejšie o výsledkoch kontroly pozri v časti 6.2.2. Správy o hospodárení).

5.2.	Orgány SNSĽP
Konštituovanie riadiacich orgánov strediska stanovuje zákon NR SR č. 308/1993 Z. z. o zriadení Slovenského národného strediska pre ľudské práva. Štatutárnym orgánom SNSĽP je výkonný riaditeľ, ktorý riadi a kontroluje činnosť strediska ktorého na obdobie troch rokov volí správna rada z návrhov predložených členmi správnej rady. Za výkonného riaditeľa môže byť zvolená bezúhonná osoba, ktorá má vysokoškolské vzdelanie druhého stupňa a je činná v oblasti ochrany ľudských práv alebo ochrany práv detí. Tá istá osoba môže byť zvolená za výkonného riaditeľa najviac v dvoch po sebe nasledujúcich funkčných obdobiach.
Správna rada má deväť členov, ktorí sa podľa zákona vyberajú z osôb požívajúcich prirodzenú autoritu a dôveru v oblasti ochrany ľudských práv. Funkčné obdobie člena správnej rady je trojročné. Tá istá osoba môže byť vymenovaná za člena správnej rady najviac na dve po sebe nasledujúce funkčné obdobia. 

6.	Analýza súčasného stavu SNSĽP
6.1.	Obsahová analýza Správ o dodržiavaní ľudských práv a zásade rovnakého zaobchádzania
Správa o dodržiavaní ľudských práv v Slovenskej republike a zásade rovnakého zaobchádzania (ďalej len Správa) je jediným každoročne spracovávaným komplexným dokumentom o situácii v oblasti dodržiavania ľudských práv a rovnakého zaobchádzania na Slovensku, čomu by mala zodpovedať aj jej úroveň a kvalita. Zvolená štruktúra, obsah, nejednoznačné a opatrne formulované vyjadrenia a najmä absencia niektorých zásadných častí však vo významnej miere znížili jej dopad a prínos pre koncových adresátov. Celkový dopad Správ ako jediného komplexného dokumentu spracovaného inštitúciou, ktorá má zo zákona vykonávať monitoring v oblasti ľudských práv a predkladať takéto správy, nebol adekvátny vynaloženým prostriedkom a úsiliu.
Štruktúra Správy je určovaná výkonným riaditeľom SNSĽP, ktorý je zároveň aj orgánom, ktorý schvaľuje jej výslednú podobu. Do novelizácie zákona o stredisku v roku 2008 Správna Rada schvaľovala finálnu podobu Správy, od tejto novelizácie Správu len prerokúva, čím sa zásadnou mierou znížila možnosť členov správnej Rady vstupovať do procesu jej tvorby. Z informácií zozbieraných v rámci prípravy tejto analytickej správy je však možné konštatovať, že členovia Správnej rady sa ani pred novelizáciou zákona o stredisku zväčša nezaoberali obsahovou stránkou Správy a sústredili sa len na formálne pripomienky k jej štruktúre.
Z hľadiska svojho obsahu je Správa je skôr súborom informácií o vlastných monitorovacích aktivitách strediska a mediálne známych kauzách, než kritickým zhodnotením stavu dodržiavania ľudských práv a slobôd za daný kalendárny rok na Slovensku. Za najväčší nedostatok všetkých posudzovaných Správ možno považovať absenciu analytickej časti a návrhov de lege ferenda, ktoré sú štandardnou súčasťou obdobných správ v zahraničí. Na to, aby SNSĽP efektívne realizovalo svoje zákonné kompetencie, je potrebné, aby Správa reflektovala reálne potreby slovenskej spoločnosti v oblasti ochrany a presadzovania ľudských práv. Preto je nevyhnutné, aby okrem deskriptívnej časti obsahovala aj analýzu daného stavu spolu s návrhom na zmenu legislatívneho prostredia, návrhy na iné opatrenia a zmeny týkajúce sa úpravy verejných politík v oblasti ľudských práv a zásady rovnakého zaobchádzania. Zmyslom Správy o dodržiavaní ľudských práv nemá byť len zhrnúť a opísať situáciu súvisiacu s ochranou ľudských práv a slobôd ale najmä poskytnúť tvorcom politík analýzu, podklady a argumenty pre systémové zmeny ochrany a dodržiavania ľudských práv vo všetkých sférach. Aj v prípadoch, keď Správa obsahuje návrhy a odporúčania (pozri nižšie), sú formulované len vo všeobecnej rovine bez konkretizácie navrhovanej zmeny („novelizovať ustanovenia zákona..., pripraviť..., prehodnotiť...“) a bez jasného určenia zodpovedných subjektov, resp. ich identifikácie v texte odporúčaní. 
Ďalším podstatným negatívom všetkých analyzovaných Správ je absencia exekutívneho zhrnutia, ktoré by v prehľadnej podobe poskytlo reprezentantom verejnej moci a tvorcom rozhodnutí (decision makers) najzásadnejšie závery, ku ktorým SNSĽP za daný kalendárny rok dospelo, spolu s návrhmi na riešenie zistených nedostatkov. Vzhľadom na rozsah Správy (od 100 do 170 strán) je nepravdepodobné, že adresáti Správy z radov tvorcov verejných politík ju budú čítať v plnom rozsahu. Zhrnutie najzásadnejších zistení a odporúčaní je pritom štandardom u všetkých obdobných správ spracovávaných národnými a medzinárodnými inštitúciami zaoberajúcimi sa monitoringom ochrany ľudských práv.
Správa za rok 2005 obsahuje aj návrhy a odporúčania na zmeny právnych predpisov ako i návrhy zmien koncepčných materiálov, akčných plánov a stratégií. Sú však pomerne všeobecne formulované, bez konkrétnejšieho vymedzenia a praktických úloh či zodpovedných subjektov. V osobitnej kapitole venovanej ochrane práv dieťaťa sa správa zameriava na podrobný opis projektu realizovaného strediskom. V časti týkajúcej sa zákazu diskriminácie a uplatňovania antidiskriminačného zákona Správa obsahuje popis antidiskriminačného zákona, ako i počty osôb ktoré sa na stredisko obrátili s podnetmi týkajúcimi sa oblasti diskriminácie. 
Správa za rok 2006 sa zameriava na niektoré vybrané základné práva a slobody, ktoré vychádzali z priorít strediska v oblasti monitoringu. Správa obsahuje pomerne podrobnú analýzu vybraných okruhov ako i popis realizovaných monitorovacích aktivít. V každej kapitole obsahuje odporúčania, ktoré sú však veľmi všeobecného charakteru bez konkretizovania návrhov na zmeny právnych predpisov alebo určenia aspoň rámcových východísk pri takýchto zmenách či špecifikácie úlohy pre jednotlivé subjekty štátnej správy. V takejto podobe sú odporúčania obsiahnuté v správe prakticky nepoužiteľné na zmenu daného stavu. Výnimku v tomto smere predstavuje kapitola Dodržiavanie zásady rovnakého zaobchádzania u ekonomicky aktívneho obyvateľstva na trhu práce, ktorá obsahuje jasne formulované odporúčania a závery.
Správa za rok 2007 na rozdiel od predchádzajúcich dvoch rokov neobsahuje žiadne odporúčania a návrhy ani v tej podobe, v akej boli obsiahnuté v správach za roky 2005 a 2006. Zároveň však došlo k rozšíreniu správy oproti predchádzajúcemu roku a sprehľadneniu jej štruktúry, čo možno hodnotiť pozitívne. Nedostatkom je absencia analytickej časti a deskriptívny charakter väčšiny jej kapitol. Negatívne možno takisto hodnotiť skutočnosť, že Správa neobsahuje súhrnnú informáciu o celkovom počte prípadov, týkajúcich sa oblasti rovnakého zaobchádzania, ktoré SNSĽP za daný rok zaevidovalo a akým spôsobom boli riešené. Skutočnosť, že výročná správa o činnosti SNSĽP obsahuje informáciu o počte podnetov prijatých strediskom nie je možné akceptovať ako dostatočné informovanie o tejto oblasti, keďže Správa o dodržiavaní ľudských práv a zásade rovnakého zaobchádzania má byť komplexnou informáciu pokrývajúcou túto oblasť.  
Správa za rok 2008 vo všeobecnej časti zachováva štruktúru z predchádzajúceho roku, došlo v nej však k rozšíreniu časti venovanej zásade rovnakého zaobchádzania, ktorá sa stala osobitnou časťou Správy a je rozsiahlejšia než v predchádzajúcom období. Naďalej však neobsahuje žiadne odporúčania ani návrhy na zmenu platnej legislatívy, či iných dokumentov nelegislatívnej povahy, ktoré by prispeli k zlepšeniu situácie v oblasti ochrany a dodržiavania ľudských práv.
Poslednou verejne dostupnou Správou v čase spracovania tejto analýzy je Správa za rok 2009. V porovnaní s rokom 2008 v nej nedošlo k podstatnejším zmenám a preto platia konštatovania uvedené vyššie. 

6.2.	Obsahová analýza Výročných správ o činnosti a správ o hospodárení 
6.2.1.	Výročné správy o činnosti
Ročná záverečná správa o činnosti strediska za každý rok vychádza z činnosti jednotlivých organizačných zložiek (sekcií) strediska. Novela vykonaná článkom č. 2 zákona č. 85/2008 Z. z., s účinnosťou od 1. apríla 2008 spresnila a najmä rozšírila pôsobnosť a úlohy strediska o úlohy vykonávať nezávislé zisťovania a vypracúvať a uverejňovať správy a odporúčania o otázkach súvisiacich s diskrimináciou. Na základe vyššie uvedeného, okrem činností, ktorými SNSĽP realizovalo úlohy vyplývajúce zo zákona, sa stredisko v roku 2007 zameralo aj na zvyšovanie právneho vedomia verejnosti všeobecne a v oblasti ochrany základných ľudských práv a práv dieťaťa osobitne, ako aj pomoc pri príprave legislatívy týkajúcej sa diskriminácie, zásady rovnakého zaobchádzania a práv dieťaťa, účastí zástupcov strediska v správnych radách, poradných výboroch a pracovných skupinách najvyšších orgánov štátnej správy, Národnej rady SR apod. V správach z ostatných rokov, obdobné iniciatívy nad rámec zákona spomenuté neboli. Kladený bol dôraz na pridržiavanie sa línie oblastí činností a úloh z nich vyplývajúcich, ktoré sú výhradne definované zákonom. Od roku 2008 možno za prínos označiť vyditeľnejšií nárast aktivít, iniciatív a participácie na rôznych externých projektoch, ktoré stredisko realizovalo buď samostatne, alebo v partnerstve s inými subjektmi a ktorý prekračoval Správnou radou schvaľovaný Plán činnosti strediska. Negatívom ostáva skutočnosť, z akého dôvodu SNSĽP nevyvíjalo obdobnú väčšie iniciatívy v rámci svojich úloh aj v predchádzajúcich rokoch. 
Od roku 2004, v rámci svojich najdôležitejších činností, stredisko nezaznamenalo žiadne problémy s vypracovaním Správy o dodržiavaní ľudských práv v Slovenskej republike, ktorú publikuje v tlačenej podobe a zverejňuje prostredníctvom internetu.  
V súvislosti s vývojom SNSĽP jednou z najvýznamnejších realizovaných aktivít v rámci rozširovania služieb v oblasti ľudských práv bola realizácia projektu „2004/016-764.04 „Poradenské služby za účelom vybudovania regionálnych administratívnych kapacít Slovenského národného stredisko pre ľudské práva“, pripraveného na zlepšenie schopnosti Slovenskej republiky monitorovať prípady diskriminácie a presadzovať princípy rovnakého zaobchádzania i na regionálnej úrovni. Projekt, ktorého výsledkom bolo zriadenie 7 regionálnych kancelárií SNSĽP, bol uskutočnený s podporou Prechodového fondu Európskej únie. Od mája 2007 boli regionálne kancelárie otvorené v mestách Humenné, Dolný Kubín, Rimavská Sobota, Kežmarok, Kysucké Nové Mesto, Zvolen a Nové Zámky.
V nadväznosti na obsahovú stránku záverečných správ o činnosti SNSĽP z jednotlivých rokov a údajov v nich poskytnutých, štruktúra správ sa mení od rozširovania jeho činností. Jednotlivé oblasti činností (uvedené vyššie) tvoria základnú obsahovú kostru správ – kapitoly. Okrem záverečnej správy o činnosti strediska z roku 2004, ostatné správy obsahujú pomerne priehľadný, jasne štruktúrovaný a detailný prehľad jednotlivých aktivít strediska. Informácie a údaje o jednotlivých činnostiach strediska zamerajúc sa predovšetkým na projektové aktivity realizované samostatne SNSĽP, alebo v spolupráci s externým subjektom si po stránke poskytnutých údajov neudržujú rovnakú kvalitatívnu a kvantitatívnu úroveň, výpovednú hodnotu a štruktúru (financovanie projektu, realizujúci/spolupracujúci subjekt, cieľ predmetnej projektovej aktivity, miesto a dátum konania, počet účastníkov a pod). 
Najvážnejším nedostatkom vyplývajúcim z jednotlivých prezentovaných činností strediska, je absencia detailnejšieho vyhodnotenia (evaluácie) jednotlivých projektových aktivít. Porovnávanie zámerov realizátora konkrétneho projektu s reálnymi a žiadanými dopadmi, by malo byť považované za demonštráciou transparentného a efektívneho využitia verejných a iných finančných prostriedkov, až po potrebu zdokonaľovania sa v uskutočňovaní nasledujúcich aktivít. Na základe oficiálnej žiadosti zo strany spracovávateľa tejto analýzy, boli SNSĽP poskytnuté údaje o potencionálnej reálnej prínosnosti niektorých realizovaných aktivít v podobe záverečných správ, výstupov v podobe brožúr, monitoringov, odborných analýz a pod. Jednalo sa o 20 záverečných a monitorovacích správ z projektov realizovaných strediskom. Po oboznámení sa s výstupmi a závermi z poskytnutých správ a dokumentácií, dá sa konštatovať, že ani jeden realizovaný projekt nevykazoval podpriemernú úroveň vyhodnotenia. Ako bolo vyššie spomenuté, vítaná by bola už spomenutá forma spracovania a zakomponovania týchto informácií do záverečných správ o činnosti, do príslušnej kapitoly, venovanej realizovaným projektovým aktivitám z dôvodu ucelenosti, priehľadnosti a transparentnosti. 
V súvislosti so záverečnou správou o činnosti strediska za rok 2004 je potrebné konštatovať nízku úroveň poskytnutých údajov o činnosti resp. veľmi slabú obsahovú stránku, ako aj podpriemernú kvalitatívnu úroveň súvisiacu možno až s laxným prístupom pri koncipovaní samotnej správy. Správa je formulovaná všeobecne, obsahujúca informácie, ktoré nemôžu poskytnúť detailnejší obraz o činnosti strediska v danom roku.
Záverečné správy o činnosti SNSĽP od roku 2005 poskytujú relatívne akceptovateľný a postačujúci zdroj údajov z vyššie uvedených oblastí činností o uskutočnených aktivitách SNSĽP. V súvislosti s poskytovaním knižničných služieb je však potrebné poukázať na veľmi malý záujem verejnosti o tieto služby poskytované SNSĽP, čo môže byť spôsobené aj nedostatočným propagovaním danej služby navonok.
	V súvislosti s poskytovaním právnych služieb sa stredisko v roku 2005 zaoberalo 217 podaniami fyzických osôb, v ktorých tieto výslovne namietali diskrimináciu podľa antidiskriminačného zákona. Sekcia spracovala 68 žiadostí o vydanie odborného stanoviska vo veci dodržiavania zásady rovnakého zaobchádzania podľa antidiskriminačného zákona, z toho 5 žiadostí bolo od právnických osôb a ostatné podania pochádzali od fyzických osôb. Zároveň spracovala písomné odpovede na si 65 žiadostí fyzických osôb, ktoré sa týkali právnej pomoci nesúvisiacej s antidiskriminačným zákonom. Z hľadiska spätnej väzby sekcia prijala asi 28 oznámení (písomne, e-mailom, telefonicky), že osoby, ktoré mali konať diskriminačne (väčšinou išlo o zamestnávateľov a osoby poskytujúce služby), po oboznámení sa s písomnou odpoveďou alebo s odborným stanoviskom SNSĽP, upustili od takéhoto konania a vzťahy medzi nimi sa upravili. Osobné právne poradenstvo bolo poskytnuté asi 60 občanom SR a 3 cudzím štátnym príslušníkom.
V roku 2006 SNSĽP riešilo 198 písomných podaní namietajúcich diskrimináciu podľa antidiskriminačného zákona vrátane porušovania práv dieťaťa. Zamestnanci komunikovali so 630 telefonujúcimi osobami, ktoré sa cítili byť dotknuté diskrimináciou. Osobné poradenstvo bolo poskytnuté 325 osobám, z toho 5 cudzím štátnym príslušníkom, ktorí sa cítili byť na území SR diskriminovaní. SNSĽP v roku 2006 zaznamenalo nárast káuz z oblasti práv detí na 25. SNSĽP vyhovelo 19 žiadostiam o vydanie odborného stanoviska vo veci dodržiavania zásady rovnakého zaobchádzania podľa antidiskriminačného zákona, z toho 7 odborných stanovísk vydalo v súvislosti s poskytovaním tovarov a služieb a 12 v pracovnoprávnych a obdobných právnych vzťahoch. Dve odborné stanoviská sa týkali dodržiavania práv detí. O vypracovanie súdnej žaloby vo veci porušenia zásady rovnakého zaobchádzania požiadalo 6 fyzických osôb, z ktorých 3 osoby požiadali SNSĽP o zastupovanie v konaní vo veci porušenia zásady rovnakého zaobchádzania pred súdom. V roku 2006 prebiehali súdne pojednávania v 3 rôznych prípadoch, pričom do konca roka nedošlo k ukončeniu ani jedného z nich. SNSĽP sa zaoberalo s 225 písomnými a e-mailovými podaniami, v ktorých fyzické osoby žiadali o pomoc vo veciach nesúvisiacich s antidiskriminačným zákonom.
	V roku 2007 SNSĽP riešilo 320 písomných podaní, vybavovalo cca 450 telefonických žiadostí a privítalo do 250 klientov. Osobitne 420 podaní a podnetov (písomných, e-mailových, telefonických, faxových a osobných) riešili od mája 2007 samostatne v 7 regionálnych kanceláriách. V prípade začatých/pokračujúcich súdnych konaní SNSĽP v roku 2007 zastupovalo klientov v troch súdnych sporoch, pričom v jednom, ktorý bol právoplatne skončený v neprospech klienta odporučilo klientovi podať sťažnosť na Ústavný súd SR. Stredisko v roku 2007 zaznamenalo 40 nových prípadov, namietajúcich porušovanie práv dieťaťa a celkovo v roku 2007 poskytlo odborné poradenstvo v 180 prípadoch (písomne, osobne, telefonicky). Na podnet žiadateľov/ ich právnych zástupcov, stredisko v roku 2007 vydalo 8 odborných stanovísk. Dve odborné stanoviská sa boli spracované aj na žiadosť NR SR.
V roku 2008 sa na SNSĽP celkovo obrátilo s podaniami 1490 osôb. Z toho osobitne 804 podaní a podnetov (písomných, telefonických a osobných) riešili samostatne v 7 regionálnych kanceláriách. Asi 650 z celkového počtu podaní a kontaktov sa týkalo porušovania ľudských práv a slobôd v iných oblastiach prípadne z iných dôvodov ako upravuje antidiskriminačný zákon. V roku 2008 prebiehali 2 súdne konania, ktoré skončili v neprospech žalobcu/žalobkyne. SNSĽP sa zaoberalo 105 sťažnosťami súvisiacimi s porušovaním práv dieťaťa. Na podnet žiadateľov/ich právnych zástupcov, SNSĽP v roku 2008 vydalo 7 odborných stanovísk. Osobitne bolo spracovaných 5 stanovísk k návrhom zákonov. V rámci pilotnej fázy bezplatného poskytovania mediačných služieb žiadateľom boli v sledovanom období poskytnuté mediačné služby klientom SNSĽP tak, že bolo realizovaných 8 mediačných konaní, t. j. SNSĽP dostalo žiadosť o postúpenie sporu na mediáciu. Mediačné konanie bolo začaté v dvoch prípadoch.
Počas obdobia roku 2009 stredisko vybavovalo 1 571 podaní z toho 912 z nich riešili regionálne kancelárie. Z 912 podaní, ktoré riešili v regionálnych kanceláriách sa 550 riešilo osobne (osobnou návštevou alebo telefonicky). Z celkového počtu podaní bolo 38 % takých, ktoré bolo možné kvalifikovať ako diskriminačné. SNSĽP v roku 2009 vypracovalo 4 žaloby na porušenie zásady rovnakého zaobchádzania v pracovnoprávnych vzťahoch. Po konzultácii s klientmi boli na súd podané tri z nich. Konania ešte neboli v danom čase ukončené. V oblasti poradenstva týkajúceho sa dodržiavania a ochrany práv dieťaťa stredisko v roku 2009 poskytlo pomoc a poradenstvo v 135 prípadoch. Z toho 32 prípadov bolo riešených v spolupráci s pracovníkmi regionálnych kancelárii. V roku 2009 bolo spracovaných ďalších 13 odborných stanovísk. Šesť z nich sa týkalo diskriminácie v pracovnoprávnych vzťahoch. V oblasti ochrany a dodržiavania práv dieťaťa sa SNSĽP aktívne zúčastňovalo na príprave stanoviska Slovenskej republiky pre Radu OSN pre ľudské práva v Ženeve ohľadne nového opčného protokolu k Dohovoru o právach dieťaťa týkajúceho sa zavedenia mechanizmu priamych sťažností Výboru (CRC). V 2009 bolo prijatých celkovo 18 podnetov na riešenie sporu mediáciou a z roku 2008 pokračovali mediačné konania v 3 prípadoch. Z toho 8 mediačných konaní trvá aj v roku 2010. Vo všetkých prípadoch išlo o diskrimináciu v zamestnaní, pričom v jednom prípade išlo o diskrimináciu z dôvodu veku, 9 prípadov bolo z dôvodu pohlavia (tehotenstva) a rodinného stavu, 2 prípady z dôvodu zdravotného postihnutia a 9 prípadov sa týkalo mobbingu, bossingu, neoprávneného postihu či dobrých mravov.
Je zjavné a evidentné, že SNSĽP postupne od roku 2005 rozširovalo paletu svojich činností a poskytovaných služieb, ako aj zapájania sa do rôznych projektových iniciatív. Je však otázne, či je možné považovať daný stav za uspokojujúci a udržateľný, aj vzhľadom na finančnú a personálnu poddimenzovanosť SNSĽP. Z prehľadu vyššie uvedených činností vykonávaných SNSĽP v oblasti diskriminácie zároveň vyplýva, že len veľmi malé percento z podnetov adresovaných SNSĽP bolo aj úspešne doriešených či už prostredníctvom právnych podaní alebo pomocou iných nástrojov (mediácia), resp. nevyplýva z nich preukázateľné vyhodnotenie úspešnosti jednotlivých poskytnutých služieb. Taktiež z poskytnutých číselných údajov nie je možné identifikovať či jednotlivá poskytnutá služba (odborné stanovisko, odpoveď na žiadosť, telefonický rozhovor a pod.) bola naozaj riešená SNSĽP, alebo bola len odstúpená, alebo postúpená iným kompetentným inštitúciám. Z tohto dôvodu nie je možné identifikovať skutočný počet podaní, ktorými sa stredisko meritórne zaoberalo a predmetné číselné informácie môžu byť skresľujúce až nepresné. 

Na základe údajov z jednotlivých záverečných správ, ktoré sa týkajú personálneho obsadenia, v sledovanom období rokov 2004 až 2009, tzn. od 1. 1. 2004 do 31. 12. 2009 so SNSĽP uzatvorilo pracovný pomer 43 zamestnancov/kýň a ukončilo 19 zamestnancov/kýň. K aktuálnemu obdobiu SNSĽP disponuje 17 zamestnancami. Každá zo siedmych regionálnych kancelárií zamestnáva jedného/nu zamestnanca/kyňu.

6.2.2.	Správy o hospodárení
SNSĽP je v rozpočtovej schéme MF SR zaradené medzi „ostatné subjekty verejnej správy“ a podľa pokynu MF SR č. MF/27059/2008-311 je povinné predkladať na hodnotenie plnenia rozpočtu verejnej správy súvahu, výkaz ziskov a strát a ďalšie požadované výkazy. SNSĽP ako nezávislá nezisková organizácia, nebolo v priebehu rokov 2004 – 2009 zo strany Ministerstva financií SR (ďalej len „MF SR“) viazané žiadnymi rozpočtovými opatreniami. Príjmy SNSĽP v sledovanom období rokov 2004 až 2009 tvorili:
•	dotácie zo štátneho rozpočtu na bežné a kapitálové výdavky,
•	granty  Európskej únie,
•	prostriedky z Úradu vlády SR – Akčný plán predchádzania všetkým formám diskriminácie, rasizmu, xenofóbie, antisemitizmu a ostatným prejavom intolerancie,
•	zostatok z iných príjmov z predchádzajúcich rokov.
Činnosť SNSĽP bola do roku 2006 financovaná z dotácií štátneho rozpočtu prostredníctvom rozpočtovej kapitoly Ministerstva spravodlivosti Slovenskej republiky, od roku 2006 prostredníctvom kapitoly Všeobecná pokladničná správa.
	V súvislosti s čo najlepším oboznámením sa so situáciou ohľadom hospodárenia SNSĽP s finančnými prostriedkami, dôležité poznatky a detailný obraz o hospodárení SNSĽP poskytli uskutočnené dve kontroly Najvyššieho kontrolného úradu, ktoré identifikovali veľké množstvo problémov súvisiacich s hospodárením SNSĽP.
V roku 2004 boli stredisku zo štátneho rozpočtu pridelené prostriedky len na bežné výdavky. Zo štátneho rozpočtu bola na činnosť a prevádzku strediska vynaložená prevažná časť pridelených finančných prostriedkov a tiež vrátené finančné prostriedky vo výške 60 tis. Sk do štátneho rozpočtu na základe výsledkov kontroly Najvyššieho kontrolného úradu Slovenskej republiky. Kontrola NKÚ potvrdila závažné nedostatky pri vynakladaní prostriedkov zo štátneho rozpočtu strediskom v rokoch 2001 – 2003. Výsledky kontroly preto NKÚ postúpil orgánom činným v trestnom konaní. V uvedenom období dostalo stredisko štátnu dotáciu v sume takmer 21 miliónov korún, pričom až 46 percent z celkovej sumy sa čerpalo na mzdové výdavky a len zvyšok ostal na samotnú činnosť – školenia, kurzy, semináre. Stredisko nevedelo preukázať, či tlačiarenské práce a dodávky, za ktoré zaplatilo takmer 1,5 milióna korún, sa naozaj uskutočnili. 
V súlade s plánom kontrolnej činnosti Najvyššieho kontrolného úradu SR bola vykonaná aj druhá kontrola v čase od 20. 10. 2008 do 16. 12. 2008 a jej účelom bolo preveriť dodržiavanie všeobecne záväzných právnych predpisov, hospodárnosti, efektívnosti a účinnosti pri nakladaní s prostriedkami štátneho rozpočtu SR v rokoch 2004 – 2007. Predmetom kontrolnej akcie bola analýza hospodárenia s finančnými prostriedkami za roky 2004 – 2007, dodržiavanie všeobecne záväzných právnych predpisov, hospodárnosti, efektívnosti a účinnosti pri hospodárení s verejnými prostriedkami, plnenie opatrení na odstránenie nedostatkov zistených kontrolou v roku 2004, úroveň kontrolnej činnosti.
V rámci najdôležitejších sledovaní bolo zistené, že podstatná časť prostriedkov štátneho rozpočtu (v priemere 48,4 % ročne zo sumy určenej na bežné výdavky) bola vyčerpaná na mzdové výdavky. Ostatné prostriedky ŠR boli čerpané najmä na nájomné za nájom budovy a nájom zariadení výpočtovej techniky, školenia, kurzy a na cestovné výdavky. Kontrolou bolo taktiež bolo zistené, že stredisko nevykazovalo vždy správne údaje o čerpaní prostriedkov ŠR.
Kontrolou dodržiavania všeobecne záväzných právnych predpisov boli zistené viaceré nedostatky pri uplatňovaní ustanovení zákona o rozpočtových pravidlách, zákona o verejnom obstarávaní, zákona o účtovníctve a niektorých ďalších zákonov. Porušenie ustanovení zákona o rozpočtových pravidlách bolo zistené v celkovej sume 776,74 Eur (23,4 tis. Sk). Vo viacerých prípadoch nebolo možné metódami kontroly zistiť hospodárnosť a efektívnosť vynaložených prostriedkov ŠR, nakoľko SNSĽP nevedelo k prípadom doložiť relevantné doklady. Väčšie nedostatky boli zistené v uplatňovaní zákona o účtovníctve, najmä v prípadoch týkajúcich sa vykonávania inventarizácie majetku, záväzkov a rozdielu majetku a záväzkov. Viaceré nedostatky boli zistené aj v súvislosti so služobnými motorovými vozidlami, ktorých prevádzka nebola upravená interným predpisom. Na odstránenie nedostatkov zistených predchádzajúcou kontrolou NKÚ SR v 1. Polroku 2004, stredisko prijalo 24 opatrení. Z nich 13 bolo splnených alebo sa priebežne plnili, 4 boli Najvyšší kontrolný úrad Slovenskej republiky 8 čiastočne splnené a 7 opatrení nebolo splnených.
Vo veci zmeny sídla SNSĽP z dôvodu jeho dostupnosti, resp. vzdialenosti od ľudí, ktorým poskytuje služby, subjekt začal konať v roku 2004. Keďže dislokačná komisia Ministerstva vnútra SR nenašla vhodné priestory, SNSĽP o uzavrelo zmluvu o nájme nebytových priestorov so súkromným prenajímateľom. Subjekt však nepredložil žiadnu písomnú dokumentáciu o tom, či pri hľadaní nových priestorov oslovil aj niektoré štátne a samosprávne organizácie ešte pred rokovaním so súkromnými vlastníkmi. 
Z poskytnutých údajov je možné identifikovať položku ceny prenájmu ako jednu z najrýchlejšie rastúcich položiek, predovšetkým v súvislosti so zmenou sídla SNSĽP.

6.3.	Informovanosť slovenskej verejnosti o SNSĽP ako nástroji na podporu a ochranu ĽP a ochrany pred diskrimináciou 
		O miere informovanosti slovenskej verejnosti o SNSĽP a jej kompetenciách v danej oblasti, a tým aj efektívnosti aktivít zameraných na zvyšovanie povedomia o nej, vypovedajú výsledky pomerne nedávnych výskumov verejnej mienky zisťujúcich názory slovenskej verejnosti na problematiku diskriminácie vrátane znalostí antidiskriminačnej legislatívy a inštitúcií, na ktoré sa v prípade nerovnakého zaobchádzania možno obrátiť o radu a pomoc. 
	Podľa výsledkov porovnávacieho výskumu, ktorý realizovalo SNSĽP, v roku 2008 asi 30 % respondentov reprezentatívnej vzorky populácie vedelo menovať aspoň jednu inštitúciu, ktorá sa zaoberá ľudskými právami, pričom najčastejšie spontánne menovaný bol Verejný ochranca práv (64,5 %) a na druhom mieste bolo menované SNSĽP (12,4 %). Okrem spontánnej znalosti inštitúcií bola zisťovaná aj znalosť podporená súčasne s identifikáciou stupňa poznania jednotlivých inštitúcií. Z tejto perspektívy najznámejšou inštitúciou bol opäť Verejný ochranca práv. Informovanosť o SNSĽP na základe komparácie údajov z rokov 2005, 2006 a 2008 evidentne rástla (v r. 2005 v  49,3 % respondentov o SNSĽP nikdy nepočulo, v r. 2006 46,6 % respondentov a v r. 2008 34,3 %). V porovnaní s VOP však pretrvávala významne nižšia informovanosť, keď roku 2008 o SNSĽP a VOP počulo a približne tuší, čím sa zaoberajú 33,6:42,4 % respondentov a 9,4:24,5 % respondentov počulo a presne vie čím sa tieto inštitúcie zaoberajú. 
	Kvalitatívny výskum Nezamestnanosť a diskriminácia, ktorý v roku 2007 realizoval IVO ukázal, že povedomie slovenskej verejnosti o práve na rovnosť a nediskrimináciu hlavne pokiaľ ide o informovanosť o inštitúcii zriadenej na ochranu pred diskrimináciou nie je uspokojivé. Z výpovedí v skupinových rozhovoroch vyplynulo, že respondenti o existencii buď nevedeli, alebo jeho činnosť považovali za nedostatočnú a dovolávali sa takej inštitúcie, na ktorú by sa reálne mohli obracať v prípade potreby.
Respondenti v kvantitatívnom výskume verejnej mienky Ľudské práva, diskriminácia a menšiny vo verejnej percepcii z roku 2008 najvyššie z hľadiska ich skutočného prínosu k dodržiavaniu ľudských práv na Slovensku hodnotili Verejného ochrancu práv (33 %) a SNSĽP (32 %). Na druhej strane podiel odpovedí „nevie“ ostal relatívne vysoký – 15 %, resp. 22 %. Navyše, pokiaľ ide o aktívnu sebaobranu najrozšírenejšou reakciou bola stratégia „neurobiť nič“. Iba nízke percento ľudí by sa na tieto inštitúcie obrátilo na VOP –  7 % a na SNSĽP iba 5 % tých, ktorí sa cítia diskriminovaní. 
	Obdobne bolo zamerané celoeurópske zisťovanie Eurobarometra pod názvom Diskriminácia v EÚ 2009 pričom na otázku – komu by respondenti ako prvému oznámili, ak by ste sa stali obeťou diskriminácie alebo obťažovania, by sa Slováci, obrátili najskôr na políciu, na druhom na právnika, potom na súdy a na organizáciu podporujúcu rovnaké zaobchádzanie a v menšej miere na odborovú organizáciu alebo neziskovú organizáciu.
	V tejto súvislosti údaje získané prvým európskym prieskumom zameraným na každodenné skúsenosti s diskrimináciou Rómov ako menšiny patriacej k tým, ktoré sú najviac ohrozené diskrimináciou, ukázali, že respondenti rómskeho pôvodu v siedmich krajinách EÚ uvádzajú veľmi vysokú úroveň diskriminácie, avšak nemajú dostatok informácií o tom, že ich diskriminácia môže byť nezákonná, a rovnako nie sú schopní vymenovať inštitúciu vo svojej krajine, či už štátne orgány alebo MVO, ktoré by im mohli pomôcť. Len 12 % oslovených respondentov na Slovensku vedelo takú inštitúciu menovať a až 84 % respondentov takú nepoznalo.  V porovnaní s ostatnými krajinami V4 to bol najhorší výsledok. Celkovo prieskum ukázal, že Rómovia vykazujú nízku úroveň dôvery v mechanizmy na podávanie sťažností vo veci diskriminácie. Túto situáciu odráža skutočnosť, že veľká väčšina prípadov diskriminácie Rómov nebola nikdy ohlásená žiadnej organizácii. FRA, ktorá prieskum v roku 2009 realizovala, odporúča prijať predovšetkým také opatrenia, ktoré zabezpečia, aby sa Rómovia mohli s dôverou ohlásiť diskriminačné zaobchádzanie s vedomím, že ich sťažnosti sa budú brať vážne a budú sa nimi príslušné inštitúcie zaoberať. 
	V súvislosti so SNSĽP sú relevantné výsledky zatiaľ najnovšieho prieskumu FRA Povedomie o právach a inštitúcie pre rovnaké zaobchádzanie zameranej na znalosti respondentov patriacich k etnickým minoritám alebo imigrantov (na Slovensku Rómov) v oblasti práva na rovnaké zaobchádzanie vrátane vedomostí o inštitúciách zriadených na pomoc obetiam diskriminácie v členských štátoch EÚ. Jeho výsledky potvrdili nepriaznivý stav v celej Európe, pričom na Slovensku 67 % opýtaných nikdy nepočulo o SNSĽP ako inštitúcii pre rovnaké zaobchádzanie. Prieskum ďalej ukázal, že opytované skupiny nie sú homogénne a preto informačné a vzdelávacie aktivity zamerané na zvyšovanie povedomia je potrebné starostlivo zacieliť aj s ohľadom na výsledky takýchto výskumov. V záveroch boli identifikované viaceré potreby v tejto oblasti, okrem iného vo vzťahu k inštitúciám pre rovnaké zaobchádzanie, ktoré majú mandát prijímať a riešiť sťažnosti. Členské štáty by mali by mali mať prostriedky a zdroje, aby mohli vykonať túto úlohu vykonávať v praxi. Preto je potrebné preskúmať a naplánovať finančné zabezpečenie týchto inštitúcií tak, aby boli schopné a reagovať na potreby verejnosti, teda aby všetci mohli nahlasovať prípady diskriminácie a aby týmto bola venovaná náležitá pozornosť. Navyše musia mať tieto inštitúcie dostatočné zdroje na realizáciu vzdelávacích a informačných kampaní a propagáciu vlastnej činnosti. Výsledky prieskumu ukázali, že hlavný dôvod neohlasovania diskriminácie boli nepríjemnosti, byrokracia pri podávaní sťažností a časová náročnosť. FRA vyzýva preto k prijatiu opatrení s cieľom zjednodušiť mechanizmus podávania a registrácie sťažností pre verejnosť. Zároveň je treba vziať do úvahy, že keď sa cesty podávania zjednodušia a budú prístupnejšie verejnosti odrazí sa to na zvýšenom počte sťažností a preto inštitúcie pre rovnaké zaobchádzanie musia mať dostatočné kapacity a byť pripravené reagovať na takúto situáciu.
	Vychádzajúc z výsledkov vyššie uvedených prieskumov je potrebné v súvislosti s posudzovaním budúcnosti inštitúcie pre rovnaké zaobchádzanie na Slovensku (v súčasnosti SNSĽP), že úroveň informačných vzdelávacích a propagačných aktivít nebola dostatočná výsledkom čoho je slabá informovanosť verejnosti na Slovensku ako celku, a zvlášť skupín, ktoré sú vystavené vyššiemu riziku diskriminácie, čo je zjavné najmä v porovnaní s ostatnými európskymi krajinami a obzvlášť s krajinami V4. Zároveň je potrebné pripomenúť, že je potrebné starostlivo zvážiť zmeny mandátu, ako aj názvu existujúcej inštitúcie, pretože posledný z menovaných výskumov potvrdil, že nízka informovanosť o inštitúcii úzko súvisí práve s takýmito zmenami. Preto je potrebné zvážiť dopady prípadnej zmeny názvu takejto inštitúcie.

6.4.	 Aktuálny vývoj v SNSĽP 
V roku 2009 a 2010 sa postupne v SNSĽP uskutočnilo niekoľko podstatných organizačných zmien, ktoré vyplynuli zo zmien interných predpisov štatútu, organizačného poriadku a kvalifikačných predpokladov schválených Správnou radou SNSĽP, konkrétne Štatútu a Organizačného poriadku a kvalifikačných predpokladov. Tieto zmeny výrazne negatívne zasiahli do života inštitúcie. Okrem iných dôsledkov viedli k personálnym zmenám – teda k odchodu viacerých zamestnancov a zamestnankýň a následnému prijatiu nových. Zároveň boli uskutočnené viaceré zmeny týkajúce sa subjektov dodávajúcich služby SNSĽP. V apríli 2010 Správna rada opätovne zvolila za výkonnú riaditeľku JUDr. Annu Zachovú, ktorá sa v decembri 2010vzdala funkcie. Správna rada 6. 12. 2010 zvolila za výkonného riaditeľa SNSĽP JUDr. Juraja Horvátha, dovtedajšieho predsedu Správnej rady SNSĽP. Vážne zmeny boli prijaté na konci roka 2010, keď na základe oznámenia MF SR o znížení transferu financií zo Štátneho rozpočtu SR SNSĽP obmedzilo činnosť regionálnych kancelárií s tým, že od 1. 1. 2011 ich zamestnanci a zamestnankyne začali pracovať na polovičný úväzok. 

6.4.1.	Aktuálne zloženie Správnej rady SNSĽP:
1. Mgr. Anton Martvoň, PhD. – predseda správnej rady – vymenovaný dekanom Právnickej fakulty Univerzity Komenského v Bratislave
2. prof. PhDr. Marcela Gbúrová, CSc. – podpredsedníčka správnej rady – vymenovaná prezidentom Slovenskej republiky
3. Mgr. Marian Mesároš – vymenovaný verejným ochrancom práv
4. Mgr. Zuzana Kupcová, PhD. – vymenovaná bývalou ministerkou práce, sociálnych vecí a rodiny Slovenskej republiky
5. prof. PhDr. Gustáv Dianiška, CSc. – vymenovaný dekankou Právnickej fakulty Trnavskej univerzity Trnave
6. prof. PhDr. Jaroslav Straka, DrSc. – vymenovaný dekanom Právnickej fakulty Univerzity Mateja Bela v Banskej Bystrici
7. Mgr. Michal Nižňan – vymenovaný predsedom Národnej rady Slovenskej republiky
V súčasnosti teda pôsobí v Správnej rade SNSĽP sedem členov. Ďalším dvom členom/kám – nominantom/tkám menovaným predsedom/predsedníčkou vlády Slovenskej republiky na návrh mimovládnych organizácií a dekanom Právnickej fakulty Univerzity Pavla Jozefa Šafárika v Košiciach vypršalo funkčné obdobie.

6.4.2.	Štatút a ostatné aktuálne interné predpisy SNSĽP
Podľa § 3a ods.8 Zákona o zriadení SNSĽP podrobnosti o vnútorných pomeroch SNSĽP upravuje štatút SNSĽP, ktorý schvaľuje Správna rada SNSĽP. Štatút musí byť v súlade s medzinárodnou zmluvou. Posledný štatút SNSĽP bol schválený 23. 2. 2010 s účinnosťou od 1. 3. 2010. Uvedený Štatút okrem iného stanovil, že za výkon funkcie člena správnej rady patrí členom správnej rady odmena (čl. 1 ods.2. pís. a), čl. 2. ods.4, 5) O výške a spôsobe jej vyplatenia rozhoduje správna rada na „základe finančných možností SNSĽP“. Odmeny boli prvý krát upravené Štatútom SNSĽP z 1. 12. 2009.
Štatút stanovil nové organizačnú štruktúru SNSĽP. Podľa neho sa SNSĽP člení na:
a)	sekretariát výkonného riaditeľa,
b)	odbor právnej pomoci a služieb,
c)	odbor vzdelávania, knižničných a informačných služieb,
d)	odbor výskumu a práv dieťaťa,
e)	regionálne kancelárie SNSĽP a.
Osobitné samostatné postavenie v organizačnej štruktúre SNSĽP má manažér pre verejné vzťahy (public relations manažér), ktorý je priamo podriadený výkonnému riaditeľovi.
Podľa Štatútu Regionálne kancelárie SNSĽP zriadené v rámci projektu „Poradenské služby za účelom vybudovania regionálnych administratívnych kapacít Slovenského národného strediska pre ľudské práva“ realizovaného s finančnou podporou Európskej únie v rámci programu Prechodný fond) v Nových Zámkoch, vo Zvolene, v Rimavskej Sobote, v Humennom, v Kežmarku, v Dolnom Kubíne a v Kysuckom Novom Meste metodicky riadi výkonný riaditeľ SNSĽP a v pracovnoprávnych vzťahoch sú mu zamestnanci kancelárií priamo podriadení.
SNSĽP vydalo súčinnosťou od 1. 3. 2010 Organizačný poriadok SNSĽP podrobnejšie upravujúci činnosť organizačných zložiek SNSĽP a ich vzťahy, prílohou ktorého je materiál „Kvalifikačné predpoklady na pracovné pozície zamestnancov a zamestnankýň Slovenského národného strediska pre ľudské práva“ – uvedené materiály nie sú prístupné verejnosti na webovej stránke strediska. 
	Zmeny Štatútu, Organizačného poriadku a jeho príloh niektoré ustanovenia sú sporné a je možné označiť ich za účelové. Predovšetkým vyplácanie odmien za výkon funkcie člena správnej rady je pravdepodobne v rozpore s účelom ustanovenia § 3a ods. 3 zákona o zriadení SNSĽP, ktorý stanovuje, že člen správnej rady má nárok na úhradu výdavkov spojených s výkonom tejto funkcie podľa zákona č. 283/2002 Z. z. o cestovných náhradách. Zároveň je toto neopodstatnené, neprimerané a neetické najmä vzhľadom na dlhodobú poddimenzovanosť kapacít SNSĽP.
Zrušenie odboru monitoringu a výskumu a vytvorenie Odboru výskumu a práv dieťaťa v rámci organizačných, teda vypustenie monitoringu môže viesť k ohrozeniu plnenia jednej zo základných úloh strediska ako NHRI i Equality Body (povinnosť vyplývajúca s transponovaných európskych antidiskriminačných smerníc (smernica 2004/113/ES, smernica 2000/43/ES, smernica 2006/45/ES a pripravovaná tzv. Antidiskriminačná smernica), v ktorých sa monitorovacia funkcia vrátane vykonávania nezávislého zisťovania vníma ako kľúčová a jej obmedzenie môže negatívne hodnotené zo strany akreditačnej komisie (bod vyššie) i v rámci Európskej komisie. Spojenie práv dieťaťa a výskumu v novo navrhovanom odbore je neorganické a účelové. Pozícia manažéra pre verejné vzťahy priamo podriadeného výkonnému riaditeľovi nebola doposiaľ obsadená.

Uvedené organizačné zmeny neviedli posilneniu nezávislosti a transparentnosti čím sťažujú akreditáciu SNSĽP, ktoré ašpiruje na status „A“ v rámci International Coordinating Comitee of National for the Promotion and Protection of Human Rights (ICC), keďže v rámci akreditácie predmetom posudzovania bude pravdepodobne aj štatút a ďalšie interné predpisy SNSĽP. Pritom zmeny vôbec nereagovali na pretrvávajúcu absenciu strategického plánovania a koncepčnej činnosti SNSĽP, ako aj nevykonávanie niektorých základných úloh SNSĽP v oblasti legislatívy. 
Uvedené zmeny v oblasti interných predpisov ani nereagovali na potrebu zapracovania aktuálnych požiadaviek tak zo strany zamestnancov/kýň ani v súčasnosti bežných postupov v praxi obdobných inštitúcií pôsobiacich v Európe, a teda neviedli k vytvoreniu a prijatiu etického kódexu, mechanizmov zabezpečenia participácie zamestnancov na riadení a toku informácií a komunikácie, neobsahujú ani antidiskriminačnú klauzulu ani mechanizmy riešenia vnútorných konfliktov.
Zároveň tieto zmeny opätovne nereflektujú princípy a metódy fungovania NHRI ako ich stanovujú Parížske princípy (povinnosť pravidelných stretnutí všetkých zamestnancov, manažmentu i členov správnej rady), neriadia sa princípmi rodovej rovnosti ani nezabezpečujú rodovú rovnosť v odmeňovaní, teda nespĺňajú kritériá efektívnej inštitúcie pre rovnaké zaobchádzanie a ochranu ľudských práv. Z uvedených skutočností vyplýva, že tieto zmeny boli účelové a ich cieľom nebolo skvalitnenie činnosti SNSĽP. 

6.4.3.	Najnovší vývoj v SNSĽP
O pripravovaných zmenách vyplývajúcich z návrhu nového Organizačného poriadku a jeho príloh začiatkom roka 2010 neboli zamestnanci a zamestnankyne SNSĽP oboznámení/é a neboli ani prizvaní/é k jeho príprave. Zamestnankyne a zamestnanci preto po vyžiadaní príslušných materiálov z vlastnej iniciatívy zvolali poradu, na ktorej skoncipovali pripomienky k zmenám Štatútu SNSĽP, ktoré sa zásadným spôsobom dotkli organizačnej štruktúry a teda aj budúcej činnosti SNSĽP. Uvedené a ďalšie pripomienky boli doručené výkonnej riaditeľke na predloženie Správnej rade, avšak tieto nakoniec neboli Správnej rade predložené a preto sa ani o nich nerokovalo. Malá časť menej podstatných pripomienok bola zapracovaná do návrhu ešte pred rokovaním Správnej rady. Na základe týchto zmien boli napokon realizované personálne opatrenia a ich dôsledkom bol odchod viacerých pracovníkov/čok zo SNSĽP.
V lete 2010 bol široko medializovaný prípad dvoch rómskych učiteliek, sestier Viery a Andrey Samkových, ktoré napriek dosiahnutému vzdelaniu boli dlhodobo nezamestnané a ktoré sa o pomoc a ochranu pred diskrimináciou obrátili na SNSĽP. Podľa informácií, ktoré zverejnili média a ktoré vyplývajú aj zo zverejnených vyjadrení vtedajšej výkonnej riaditeľky Anny Zachovej, SNSĽP odmietlo zastupovať V. Samkovú vo veci diskriminácie, pretože na základe SNSĽP vypracovaného stanoviska by išlo vopred prehraný spor. V Stanovisku SNSĽP k pomoci poskytnutej sestrám Samkovým pri ich prístupe k zamestnaniu, ktorým reagovalo na informácie zverejnené v médiách týkajúce sa pasivity SNSĽP sa uvádza, že „Stredisko po preskúmaní skutočností a dôkazov označených Mgr. Vierou Samkovou preukázateľne nezistilo diskrimináciu z dôvodu jej rómskej národnosti a etnicity (ako dôvodov chránených antidiskriminačným zákonom). Poskytlo jej vysvetlenie, prečo stredisko v tomto konkrétnom prípade nevyužije oprávnenie zastupovať ju na súde ako obeť diskriminácie. Hlavným dôvodom bol nedostatok skutočností (dôkazných prostriedkov), preukazujúcich jej diskrimináciu. ... SNSĽP dospelo k záveru, že Mgr. Viera Samková nedisponuje s dostatkom skutočností na ich oznámenie súdu, z ktorých je možné dôvodne usudzovať, že došlo k diskriminácii. To je základný predpoklad, aby sa bremeno dôkazu mohlo preniesť na žalovaného, ktorý musí dokázať že nediskriminoval.“ V stanovisku sa ďalej popisuje postup SNSĽP vo veci sťažnosti a kvantifikuje počet uskutočnených úkonov a aktivít, pričom sa konštatuje, že V prípade Mgr. Viery Samkovej a jej sestry Mgr. Andrei Samkovej využilo všetky svoje kompetencie, aby pomohlo uľahčiť ich prístup k zamestnaniu.
V novembri 2010 poslankyňa NR SR Mária Sabolová (KDH) podala podnet na vykonanie finančnej kontroly v SNSĽP. Podľa informácií Národného kontrolného úradu, ktorého kontrolná pôsobnosť sa podľa zákona o zriadení SNSĽP vzťahuje na kontrolu hospodárenia SNSĽP s finančnými prostriedkami, bola kontrola SNSĽP zaradená do plánu kontrolnej činnosti a bude vykonaná v dňoch 28.3. 2011 – 17. 6. 2011. 
	Podpredseda vlády SR pre ľudské práva a národnostné menšiny Rudolf Chmel využívajúc rozšírené kompetencie podpredsedu vlády Slovenskej republiky pre ľudské práva a národnostné menšiny pri aktívnej ochrane a podpore ľudských práv a slobôd a v oblasti celkového dohľadu nad ľudskoprávnou politikou SR zaslal otvorený list adresovaný SNSĽP týkajúci sa problematiky udeľovania odmien členom a členkám Správnej rady SNSĽP. V liste sa uvádza, že Správna rada SNSĽP dňa 30. 11. 2009 schválila Štatút SNSĽP, v ktorom sa v článku 2, ods. 4) a 5) píše: „Za výkon funkcie člena správnej rady patrí členom správnej rady v zmysle tohto štatútu odmeny. O výške a spôsobe vyplatenia odmeny za výkon funkcie člena správnej rady rozhoduje správna rada uznesením, na základe finančných možností strediska. ...“ Takéto znenie Správna rada schválila napriek tomu, že zákon NR SR č. 308/1993 Z. z. o zriadení Slovenského národného strediska pre ľudské práva v ustanovení § 3a ods. 3 zákona o zriadení strediska stanovuje, že člen správnej rady má nárok na úhradu výdavkov spojených s výkonom tejto funkcie podľa zákona NR SR č. 283/2002 Z. z. o cestovných náhradách. Dôvodová správa k návrhu zákona, ktorým sa zmenil a doplnil zákon NR SR č. 308/1993 Z. z. o zriadení strediska uvádza k § 3a až 3c, že: „Členstvo v správnej rade je dobrovoľné, neplatené a nezastupiteľné.“ Vicepremiér zdôrazňujúc plné rešpektovanie nezávislosti SNSĽP požiadal o vysvetlenie dôvodu schválenia takéhoto znenia Štatútu Správnou radou SNSĽP, ako aj o tieto informácie:
-	v akej výške boli doteraz vyplatené odmeny členom a členkám Správnej rady;
-	aké kritériá boli uplatnené pri stanovovaní výšky odmien; 
-	ako boli zohľadnené finančné možnosti strediska;
-	či poberali odmeny všetci členovia a členky Správnej rady.
V stanovisku z 3. decembra 2010, ktoré bolo zaslané ako odpoveď na uvedený otvorený list a bolo zverejnené na webovej stránka SNSĽP a následne aj v médiách sa uvádza, že „Správna rada SNSĽP považuje za potrebné vyjadriť oficiálne stanovisko k účelovým informáciám o údajnom nezákonnom vyplácaní odmien členom Správnej rady. Správna rada vyjadruje presvedčenie, že ide o umelo vykonštruovaný a načasovaný atak na nezávislosť SNSĽP a jeho orgán Správnu radu“. V stanovisku sa uvádzajú dôvody, na základe ktorých Správna rada vyjadrila presvedčenie, že „Štatút SNSĽP a jeho ustanovenia týkajúce sa vyplácania odmien členov Správnej rady sú v súlade so zákonom č. 308/1993 Z. z. o zriadení Slovenského národného strediska pre ľudské práva v znení neskorších predpisov. Vyplácanie odmien členom Správnej rady je zákonné a nespôsobuje finančné problémy SNSĽP“. 
6. decembra 2010 sa ujal funkcie výkonného riaditeľa SNSĽP JUDr. Juraj Horváth, ktorého Správna rad SNSĽP zvolila do funkcie riaditeľa na svojom zasadnutí 26. novembra 2010. Vo funkcii predsedu Správnej rady strediska, ktorú do tej doby zastával, ho nahradil na základe rozhodnutia Správnej rady SNSĽP z 27. 1. 2011 Mgr. Anton Martvoň PhD, nominant dekana Právnickej fakulty Univerzity Komenského v Bratislave.
V súvislosti aktuálnym vývojom je potrebné zmieniť aj skutočnosti týkajúce sa snahy SNSĽP o reakreditáciu Medzinárodným koordinačným výborom pre národné inštitúcie ochrany a podpory ľudských práv (ICC) a dosiahnutie statusu „A“, o ktorú SNSĽP zažiadalo v októbri 2010. Podľa informácií poskytnutých na stretnutí so zástupcami ICC si tento vyžiadal doplnenie informácií zo strany SNSĽP, ktoré by umožnili zhodnotiť stav zhody s Parížskymi princípmi avšak SNSĽP doposiaľ odpoveď na uvedenú výzvu nezaslalo. Proces reakreditácie SNSĽP je predbežne naplánovaný na 23. – 27. 5. 2011. Vzhľadom na prebiehajúcu evaluáciu činnosti SNSĽP a predpokladaný proces transformácie a zmeny kompetencií preto Úrad vlády SR požiadal ICC o odloženie rozhodnutia o reakreditácii SNSĽP do októbra 2011.

6.5.	Výsledky zisťovania názorov na efektivitu práce strediska a plnenie zákonom daných úloh 
	Pre komplexnosť analýzy postavenia a činnosti SNSĽP je nevyhnutné reflektovať existujúcu názorovú hladinu aktérov v danej oblasti. Vychádzajúc z tohto predpokladu bola pripravená anketa na zistenie názorov na fungovanie celoštátnej inštitúcie pre ľudské práva a rovnaké zaobchádzanie na Slovensku, ktorú plní SNSĽP. Cieľom bolo vytvoriť priestor pre respondentov z rozličných oblastí pre hodnotenie tejto inštitúcie a získať tak banku myšlienok, názorov a návrhov a zároveň materiál na komparáciu medzi jednotlivými cieľovými skupinami respondentov. V týchto intenciách bola pripravená anketa v troch modifikáciách pre tri skupiny respondentov z radov odbornej verejnosti predovšetkým z mimovládneho sektora, pracovníkov a pracovníčok SNSĽP a členov a členiek Správnej rady SNSĽP. Anketa pre jednotlivé skupiny obsahovala základnú batériu otázok spoločných pre všetky cieľové skupiny a okruh špecifických otázok relevantných len pre danú skupinu. 
Návratnosť anketových listov bola nasledovná – z oslovených členov a členiek Správnej rady nedoručil vyplnenú anketu nikto. Z 26 oslovených pracovníkov a pracovníčok sa vrátilo 11 vyplnených hárkov a  12 pracovníkov a pracovníčok podpísalo a doručilo list so stanoviskom k súčasnému dianiu v SNSĽP. Anketa bola zaslaná aj 20 mimovládnym organizáciám pôsobiacim v oblasti ľudských práv, rovnakého zaobchádzania a ochrany zraniteľných skupín obyvateľstva a vrátilo sa 11 vyplnených anketových hárkov.
Obsahom listu zamestnancov a zamestnankýň bolo upozornenie na súčasnú právnu úpravu, ktorá neposkytuje SNSĽP dostatočné právomoci – problémy pri poskytovaní právnych služieb spôsobuje, že SNSĽP môže zastupovať účastníka konania len s jeho súhlasom, žalobcovia nie sú oslobodení od súdnych poplatkov, SNSĽP môže zastupovať žalobcov len pred súdmi prvého stupňa, nie v konaniach o mimoriadnych opravných prostriedkoch. Problémy má SNSĽP aj so zhromažďovaním informácií a údajov pri poskytovaní právneho poradenstva, právneho zastupovania i pri vypracúvaní odborných stanovísk. Rovnako SNSĽP má nedostatok právomocí v súvislosti s pomocou osobám vo výkone väzby alebo výkone trestu odňatia slobody. V liste bola deklarovaná vôľa zamestnancov plniť niektoré úlohy definované PP, ktoré doteraz neplnilo vôbec alebo iba parciálne a boli terčom opakovanej kritiky. V liste zamestnanci a zamestnankyne označili za najvážnejšie 4 okruhy problémov, ktoré považujú za hlavné prekážky ďalšieho fungovania a rozvoja. V tomto zmysle sa kriticky vyjadrili k štruktúre a systému nominácie členov Správnej rady, ktorá nie je v súlade s PP, ako aj k súčasnej práci Správnej rady, ktorá „ignoruje princíp otvorenosti a odbornej diskusie“, výsledkom čoho boli netransparentné voľby riaditeľa a predsedu Správnej rady. Ďalej sa v liste konštatovala finančná poddimenzovanosť inštitúcie aj vzhľadom na zmeny dotačných podmienok Úradu vlády SR. Zároveň konštatovali, že nie sú vôbec informovaní o finančnej situácii SNSĽP. Kriticky sa bola hodnotená vysoká fluktuácia odborných pracovníkov a ohrozenie udržateľnosti projektu siedmych regionálnych kancelárií vzhľadom na zníženie pracovného úväzku jej pracovníkov a pracovníčok na polovicu. Pracovníci poukázali na netransparentné prevedenie dodávateľských služieb IT techniky a operátora telefónnej siete na iných poskytovateľov, ktorí neposkytujú služby v požadovanej kvalite, čo je výraznou prekážkou plnenia úloh. 
Z vyhodnotenia výsledkov ankety vyplynulo, že zamestnanci a zamestnankyne pomerne homogénne odpovedali na anketové otázky, a to síce kriticky ale zhovievavejšie ako respondenti a respondentky z mimovládnych organizácií pôsobiacich v oblasti ľudských práv, rovnakého zaobchádzania a ochrany zraniteľných skupín. Respondenti/tky z MVO zasa častejšie volili odpoveď „neviem“ alebo „neviem posúdiť“ vzhľadom na to, že otázky sa týkali veľmi konkrétnych súvislostí činnosti SNSĽP, pričom bol problém z časovou náročnosťou vzhľadom na dostupnosť takýchto informácií a zároveň potrebu znalostí z oblasti legislatívy, interných dokumentov SNSĽP, ako aj širších poznatkov o fungovaní NHRI a EB. 
Zo získaných údajov vyplýva, že zamestnanci/kyne hodnotili úroveň plnenia jednotlivých zákonných úloh najčastejšie ako čiastočné a plné, kým respondenti/tky z MVO hodnotili úroveň plnenia oveľa viac ako čiastočnú a nedostatočnú – konkrétne pokiaľ ide úlohy v oblasti vzdelávania a informačných kampaní, vydávania odborných stanovísk a vykonávania nezávislých zisťovaní.
Názory na úroveň garancií nezávislosti a plurality SNSĽP tak ako ich definujú PP boli kritické v oboch skupinách, pričom negatívne hodnotenie prevyšovalo medzi zamestnancami/kyňami. Naopak výrazne negatívnejšie bolo hodnotenie obrazu SNSĽP v očiach verejnosti, jeho postavenia ako autority, transparentnosti, dostatočnosti mandátu a právomocí, personálnych a finančných kapacít, efektivity využitia zdrojov a plnenia úloh. Najvýraznejší rozdiel bol pri hodnotení proaktivity SNSĽP, teda jeho aktívnosti pri vyhľadávaní prípadov porušenia ĽP, práv detí a diskriminácie, ktorú MVO hodnotili výrazne negatívne.
Naproti tomu obe skupiny respondentov/tiek sa vyslovilo za čo najširší mandát inštitúcie pre ĽP a rovnaké zaobchádzanie na Slovensku v zmysle rozsahu právomoci NHRI podľa PP. Zhodli sa aj na čiastočnej podpore právomoci vydávať kvázi súdne rozhodnutia. Rovnako aj hodnotenie súladu zákona o SNSĽP, Štatútu, interných predpisov a vnútorných mechanizmov s PP bolo kritické v oboch skupinách, pričom najkritickejší postoj respondenti/tky vyjadrili k transparentnosti fungovania SNSĽP a ku spôsobu generovania Správnej rady i skladbe nominujúcich subjektov.
Negatívne hodnotili zamestnanci aj komunikačné mechanizmy v rámci SNSĽP podmienky výkonu práce vrátane možnosti participácie, koordinácie centra a regionálnych kancelárií, ako aj možností v oblasti ďalšieho vzdelávania, finančného ohodnotenia a zamestnaneckých benefitov.
Respondenti/tky oboch skupín sa v rámci otvorených a polootvorených otázok vyjadrili k celému spektru skutočností týkajúcich sa fungovania SNSĽP, jeho deficitov i predností, ale predovšetkým k návrhom opatrení na zlepšenie fungovania SNSĽP a návrhov zmien jeho inštitucionálneho zabezpečenia. Tabuľka zahŕňa typické vyjadrenia respondentov k jednotlivým témam:

Tab. : Spracovanie odpovedí oboch skupín respondentov na otvorené otázky ankety

	zamestanci/kyne	respondenti/tky z MVO	
Zabezpečenie nezávislosti a plurality	- spôsob kreovania správnej rady a voľby riaditeľa, tak aby tam boli uznávané kapacity v oblasti LP,
- zabezpečiť, aby to boli odborné, profesionálne, nezávislé, apolitické, dôveryhodné a morálne osobnosti, 
- viac zástupcov občianskej spoločnosti v SR, národnostných menšín, menej nominantov právnických fakúlt,
- zamedziť politickým nomináciám do SR,
- posilnenie odbornosti a transparentnosti pri výbere pracovníkov, 
- posilnenie finančnej nezávislosti -nezávislosť od politickej situácie ,
	- systém konštituovania SR* je systémovou chybou, ktorá bráni nezávislosti,
- zabezpečiť paritu členov SR za verejnú správu a občiansku spoločnosť, odstrániť obmedzenie nominácií zástupcov univerzít len za právnické fakulty, zabezpečiť účasť odborníkov iných humanitným odborov - rešpektované autority,
- zabezpečiť zastúpenie príslušníkov sociálnych skupín, profesijných organizácií, predstaviteľov trendov vo filozofickom a náboženskom myslení v zmysle PP,
- posilnenie odbornosti, 
- zmeny systému financovania (ak rozpočet navrhuje MF SR, je SNSĽP závislé od štátnej moci)
- zamedziť politické zneužitie,	
Negatíva 	- nekomunikácia nového vedenia – nového riaditeľa ani sSR so zamestnancami/kyňami,
- potláčanie iniciatívy,
- absencia možnosti slobodnej a otvorenej komunikácie vo vertikálnej i horizontálnej rovine,
- mzdy zamestnancov/kýň sú výrazne nižšie ako v analogických pozíciách vo verejnej a štátnej službe, slabé alebo žiadne zamestnanecké benefity,
- mzdy v regionálnych kanceláriách sú absolútne poddimenzované,
- ohrozenie existencie regionálnych kancelárií znížením úväzkov ich zamestnancov/kýň na polovicu za mzdu 330 Eur,
- nedostatočné možnosti ďalšieho odborného a jazykového vzdelávania,
- sťažený prístup zamestnancov/kýň k vzdelávaniu, informáciám, ku knižnici...
- zlyhanie nezávislosti vzhľadom na nezverejňovanie, takých informácií, záverov a odporúčaní v Správe o dodržiavaní ĽP, ktoré nie sú z hľadiska vedenia priaznivé, 	- formálne plnenie zákonom stanovených úloh, 
- nedostatočne aktívne, nedostatočne uplatňuje svoje právomoci,
- neexistencia koncepcie a stratégií,
- slabá kvalita Správ pripravovaných SNSĽP,
- nedostatočne plní úlohy v oblasti vzdelávania a informačných kampaní,
- v oblasti ochrany pred diskrimináciou je jeho činnosť nedostatočná – rezignácia na prácu v oblasti implementácie AD legislatívy,
-SNSĽP je z pohľadu verejnosti „neviditeľné“,
- počet pobočiek je nedostatočný a sú personálne a finančne poddimenzované,
- nedostatok kvalitných odborníkov,
- formálne fungovanie regionálnych kancelárií, 
- organizačná hierarchia a byrokratickosť tlmí potenciálne aktivity,
- jednostranná spolupráca s MVO,
- nedostatočnosť aktivít z vlastnej iniciatívy,	
Pozitíva 		- dobrá spolupráca s niektorými odbornými pracovníkmi SNSĽP a regionálnymi kanceláriami, 
- lepšia spolupráca ako s VOP,	
Opatrenia na zlepšenie fungovania	- zmena legislatívy,
- funkciou výkonného riaditeľa poveriť zručného, kompetentného manažéra,
- pozíciu výkonného riaditeľa obsadzovať prostredníctvom výberového konania nezávislým subjektom,
- zabezpečenie cyklického vzdelávania a zvyšovania odbornosti pracovníkov,
- zlepšenie a zefektívnenie financovania, 
- zabezpečiť väčšiu prepojenosť SNSĽP a VOP,
-vytvoriť platformu pre spolupráci ľudskoprávnych MVO,
- zachovanie samostatnosti SNSĽP,
- zriadenie ombudsmana pre deti a iné špec. oblasti ako inde v EÚ,
- posilniť právomoci SNSĽP, možnosť rozhodovať prípady diskriminácie v správnom konaní s následnou rozhodovacou právomocou súdu,
- zásadné je zabezpečenie vynútiteľnosti poskytovania ním požadovaných informácií od dotknutých subjektov,
- vytvorenie kontrolného mechanizmu riadenia, 
- posilnenie regionálnych kancelárií 
-vykonanie personálneho auditu.	- nevyhnutnosť zmeny spôsobu konštituovania vedenia a rozhodovania o smerovaní,
- zmena spôsobu financovania , s cieľom skutočnej nezávislosti (% zo štátne rozpočtu, garancia financovania prostredníctvom mimorozpočtových mechanizmov...)
- zmena zákona o SNSĽP - zakotviť možnosť legislatívnej iniciatívy alebo postavenie povinne pripomienkujúceho subjektu legislatívneho procesu,
- zabezpečovať šírenie a presadzovanie odporúčaní a stanovísk medzinárodných orgánov v oblasti ochrany ZĽPS, 
- získanie právomoci administratívneho súdu – rozhodnutia v rámci správneho konania následne preskúmateľné súdom,
- zabezpečiť, aby SNSĽP pripravovalo správy s kvalitatívnymi zisteniami a odporúčaniami vrátané návrhov legislatívnych zmien a iných odporúčaní,
- správy má prezentovať vláde, parlamentu a verejnosti,
- povinnosť pravidelne informovať Radu vlady pre ĽP o svojej činnosti,
- vytvárať pracovné skupiny so zástupcami MVO pre spracúvanie správ pre organy OSN...,
- proaktívne plnenie kompetencií a úloh plne v zmysle existujúceho zákona, 
- zefektívniť prácu v regiónoch, byť bližšie k ľuďom- zvýšiť počet regionálnych pobočiek posilniť ich personálne a finančne,
- lepšia práca s verejnosťou a PR,
- aktívna komunikácia s verejnosťou, propagácia vlastnej činnosti,
- zabezpečiť kapacity na nezávislý monitoring a presadzovanie opatrení vychádzajúcich z jeho záverov, 
- spolupracovať alebo zamestnať výrazné osobnosti z oblasti ĽP, aktívnejšie spolupracovať s MVO,
- sprístupnenie pracovísk pre osoby so zdravotným postihnutím,
- systém priebežného kvalitného interného a externého monitoringu a evaluácie jeho činnosti,
- potreba úplnej odpolitizácie, 	
*Správna rada
	Sumarizujúc poznatky, ktoré priniesla anketa možno povedať, že potvrdila nevyhnutnosť urýchleného riešenia situácie v SNSĽP. Potvrdili to nie len vyjadrenia, zamestnancov/kýň a expertov/tiek z mimovládeho sektora, ale aj neochota spolupracovať zo strany súčasných členov a členiek Správnej rady SNSĽP, ako aj jeho výkonného riaditeľa. Anketa zároveň poskytla sumár inšpiratívnych návrhov pre sfunkčnenie nezávislého mechanizmu ochrany a podpory ľudských práv na Slovensku. 

6.6.	Hodnotenie činnosti a postavenia SNSĽP zo strany zahraničných inštitúcií a ich odporúčania 
6.6.1.	Stanoviská a odporúčania medzinárodných inštitúcií k SNSĽP
ICC
ICC (Medzinárodný koordinačný výbor pre národné inštitúcie ochrany a podpory ľudských práv), respektíve jeho akreditačná komisia, uverejnila svoje odporúčania v správach v roku 2007 a v roku 2010. V obidvoch prípadoch komisia rozhodla o zachovaní statusu B.
V roku 2007 komisia po zhodnotení re-akreditačnej žiadosti SNSĽP v správe uviedla, že SNSĽP nespĺňa požiadavky Parížskych princípov pričom odkázala na 5 konkrétnych princípov a to: široký ľudsko-právny mandát; v rámci kompetencií a úloh – predkladanie správ a odporúčaní parlamentu alebo vláde a podporu ratifikácie a implementácie medzinárodných ľudskoprávnych dokumentov; zloženie garantujúce nezávislosť a pluralizmus; metódy práce – pravidelné stretávanie všetkých členov organizácie; dostatočné finančné zdroje – s cieľom zaistiť pre NHRI úplnú finančnú autonómiu. 
V roku 2010 ICC konštatovala, že jej neboli predložené dostatočné informácie pre prehodnotenie statusu SNSĽP. V júli 2010 SNSĽP opätovne požiadalo o re-akreditáciu a ICC následne požiadala o zaslanie potrebných informácií v termíne do 22. januára 2011. Podľa informácií poskytnutých ÚVSR pri stretnutí so zástupcami ICC, dodnes neboli tieto informácie zo strany SNSĽP zaslané. 

ECRI
V Správe štvrtého monitorovacieho cyklu Európskej komisie proti rasizmu a xenofóbii (European Commission against Racism and Intolerance (ECRI)) o Slovensku prijatej 19. decembra 2008 a zverejnenej 26. mája 2009 v bode 31. ECRI odporúča, aby slovenské orgány podnikli kroky na posilnenie úlohy Slovenského národného strediska pre ľudské práva ako antidiskriminačného orgánu tým, že zabezpečia, aby bolo v praxi vnímané ako úplne nezávislé, aby malo právomoc zastupovať obete rasovej diskriminácie pred súdom, a aby dostalo dostatočné ľudské aj finančné zdroje. V súlade so svojím Všeobecným politickým odporúčaním č. 2 o špecializovaných orgánoch na boj proti rasizmu, xenofóbii, antisemitizmu a intolerancii na národnej úrovni ECRI ďalej odporúča, aby súčasťou posilnenia Slovenského národného strediska pre ľudské práva bol aktívnejší výskum otázok súvisiacich s rasizmom a rasovou diskrimináciou a s postavením menšinových skupín a uskutočňovanie celoplošných kampaní na zvýšenie povedomia o týchto otázkach.

AI
Amnesty International na svojej stránke v súvislosti s dlhodobo kritizovanou diskrimináciou rómskych žiakov v školách a prístupe ku vzdelávaniu vzhľadom na ich zaraďovanie dom špeciálnych škôl žiadala AI posilniť mandát Slovenského národného strediska pre ľudské práva, tak aby v súlade s štandardami iných národných inštitúcií pre ľudské práva účinne monitorovalo a implementovalo antidiskriminačnú legislatívu. Preto by malo Stredisko mať právomoc realizovať svoje vlastné šetrenie prípadov a sťažností a na základe výsledkov odporúčať nápravné opatrenia, monitorovať ich realizáciu a sankcionovať ich nedodržanie.

OHCHR
V Memorande komisára pre ľudské práva so zreteľom na Konferenciu na vysokej úrovni o budúcnosti Európskeho súdu pre ľudské práva konanej vo Švajčiarsku vo februári 2010, bola v súvislosti s nevyhnutnosťou prevencie porušovania ľudských práv prostredníctvom systematickej implementácie existujúcich noriem na národnej úrovni v bode 26 formulovaná požiadavka, že štáty by mali v neposlednom rade preskúmať mandáty národných štruktúr ľudských práv, aby sa uistili, že sú v súlade s Parížskymi princípmi. a mali by zabezpečiť, aby národné štruktúry ľudských práv mali dostatočné zdroje pre plnenie svojej úlohy pri systematizácii činnosti v oblasti ľudských práv. Pozornosť by sa mala venovať vytvoreniu takýchto inštitúcií na regionálnej alebo miestnej úrovni s cieľom uľahčiť prístup tým, ktorých práva môžu byť porušené. Ak sú národné štruktúry ľudských práv dostatočne financované, môžu tiež uľahčiť vytvorenie národných informačných systémov o Dohovore a konaní pred súdom a zabezpečiť, aby boli tieto informácie ľahko dostupné pre všetkých záujemcov.

EU FRA
Publikácia European Union Agency for Fundamental Rihgts (FRA) mapujúca inštitúcie na ochranu ľudských práv v krajinách Európskej únie s cieľom posilniť architektúru ochrany základných práv v EÚ opisuje inštitucionálny rámec ochrany ľudských práv v SR takto: V SR okrem Verejného ochrancu práv (Ombudsman), ktorý pokrýva právo na dobrú verejnú správu, pôsobí SNSĽP (ICC status B), ktoré je kompetentné v oblasti nediskriminácie (vrátane práv osôb s postihnutím) a ľudských práv všeobecne (vrátane práv detí, imigrantov a utečencov). Žiaľ, zákon o založení strediska používa len veľmi vágne formulácie („poskytuje služby v oblasti ľudských práv“) bez vysvetlenia o aké aktivity ide. Centrum právnej pomoci sa špecificky ľudskými právami nezaoberá. Neexistujú žiadne iné inštitúcie monitorujúce ostatné relevantné oblasti, ako napríklad práva zadržaných osôb. 
V ďalšej publikácii FRA, ktorá analyzuje výsledky celoeurópskeho výskumu povedomia občanov EÚ o ich právach v oblasti rovnakého zaobchádzania a možnostiach ochrany vrátane znalosti príslušnej inštitúcie, sa zdôrazňuje naliehavá potreba zvýšiť toto povedomie v oblasti antidiskriminačnej legislatívy predovšetkým medzi minoritami. Výsledky tohto výskumu medzi slovenskými Rómami ukázali, že len malý podiel vie o svojich právach, možnostiach obrany a inštitúcii, na ktorú sa môžu obrátiť o pomoc. FRA odporúča, aby aj SNSĽP ako Equality Body zlepšilo možnosti podávania sťažností tak, aby bol tento proces oveľa prístupnejší verejnosti.

CCPR
V dňoch 16. - 17. marca 2011 sa v sídle OSN v New Yorku uskutočnila obhajoba 3. periodickej správy SR k Medzinárodnému paktu o občianskych a politických právach (CCPR), v rámci 101. zasadnutia Výboru pre ľudské práva (HRC) Členovia výboru v priebehu obhajoby požadovali, okrem iného informácie, či boli vykonané potrebné kroky na zosúladenie Slovenského národného strediska pre ľudské práva s Parížskymi zásadami v nadväznosti na jeho akreditáciu so „štatútom B“ v roku 2007 udelenú Medzinárodným koordinačným výborom NHRI, pričom členovia výboru sa k pôsobeniu strediska vyjadrovali v kontexte, že absentuje pravidelné informovanie o jeho činnosti NR SR, stredisko nezohráva aktívnu úlohu v prijímaní legislatívy, pri implementácii záväzkov vyplývajúcich z medzinárodných dohovorov, nepovzbudzuje štátne inštitúcie k využívaniu nástrojov na efektívne uplatňovanie ľudských práv, resp. k ich pristúpeniu, zloženie správnej rady nezaručuje a neodráža pomerné zastúpenie občianskej spoločnosti, nemá finančnú nezávislosť, nemá dostatočný mandát. Zaujímali sa aj o poskytovanie mediačných služieb, konkrétne, či je o tieto služby u slovenskej verejnosti záujem a či sa mediáciou dá dosiahnuť finančné odškodnenie. V odporúčaniach publikovaných dňa 1. apríla 2011 HRC konštatuje, že je potrebné novelizovať zákon o SNSĽP s cieľom rozšírenia jeho mandátu a kompetencií za účelom efektívnej podpory a monitorovania ochrany ľudských práv. Je potrebné zabezpečiť adekvátne finančné a ľudské zdroje v súlade s Parížskymi princípmi.

6.7.	Monitoring médií a mediálnej reflexie SNSĽP
Počas svojej existencie sa SNSĽP ocitlo v pozornosti médií prevažne v súvislosti s kauzami, ktoré ho sprevádzali v podstate od jeho vzniku. Médiá tiež informovali o personálnych zmenách vedenia, prípadne o aktivitách SNSĽP, predovšetkým v prípade realizácie projektových aktivít, súčasťou ktorých bolo mediálne pokrytie projektu alebo mediálny kampaň.
Výrazná mediálna reflexia sa týkala kritiky postupov vedenia SNSĽP s výkonným riaditeľom O. Srebalom a procesu prijímania novely zákona o zriadení SNSĽP. O túto novelu sa od roku 1999 usilovala časť politikov a skupina ľudskoprávnych mimovládnych organizácií. Zákon bol napokon po viacročnom úsilí novelizovaný s účinnosťou od 1. 6. 2003. Jej zámerom bolo predovšetkým odstrániť kritizovanú nefektivitu SNSĽP, prispieť k zvýšeniu transparentnosti fungovania SNSĽP a rovnako aj k inštitucionálnemu posilneniu ochrany práv detí. Médiá v tejto súvislosti sledovali neochotu výkonného riaditeľa umožniť akúkoľvek finančnú kontrolu v SNSĽP kontrolu, ako aj následnú kontrolu Najvyššieho kontrolného úradu v SNSĽP, ktorá potvrdila závažné nedostatky pri vynakladaní prostriedkov zo štátneho rozpočtu, pričom NKÚ výsledky svojich zistení postúpil orgánom činným v trestnom konaní.
Stredisko sa opäť stalo predmetom pozornosti médií v roku 2007, keď bola za výkonnú riaditeľku zvolená Anna Zachová, v minulosti zástupkyňa bývalého riaditeľa strediska O. Srebalu. Zároveň NKÚ opätovne preveroval hospodárenie v verejnými prostriedkami, tentoraz za obdobie 2004-007, pričom zistil vo viacerých prípadoch porušenie ustanovení všeobecne záväzných právnych predpisov. 
Aj v roku 2010 a začiatkom roku 2011 sa vyskytovalo stredisko v médiách v negatívnom svetle predovšetkým v súvislosti s vyplácaním odmien členom Správnej rady SNSĽP, ako aj neochote strediska poskytnúť právne zastupovanie učiteľky sťažujúcej sa na diskrimináciu z dôvodu etnickej príslušnosti (podrobnejšie pozri časť 6.5. Aktuálny vývoj v SNSĽP).

7.	Návrhy riešení súčasného stavu 
Z vyššie uvedenej analýzy jednoznačne vyplýva, že fungovanie SNSĽP v súčasnej podobe nie je dlhodobo udržateľné, nakoľko z viacerých dôvodov nedokáže v plnej miere zabezpečiť reálne a efektívne plnenie úloh v zmysle NHRI a Equality body, ktoré mu vyplývajú z medzinárodných záväzkov, ktorými je Slovenská republika viazaná. 

Z úvah, komparácií a analýzy vyplýva niekoľko systémových spôsobov riešenia ďalšieho fungovania tejto inštitúcie, ktoré sú predmetom analýzy tejto kapitoly správy:
1.	Transformácia strediska so zachovaním funkcie NHRI a Equality body 
2.	Transformácia strediska na efektívne NHRI (presun kompetencií Equality Body na inú inštitúciu) 
3.	Transformácia strediska na efektívne Equality Body (presun agendy NHRI na Verejného Ochrancu Práv)  
4.	Zánik strediska ako samostatného subjektu (prechod všetkých kompetencií na iné inštitúcie) 

Pri každom z navrhovaných riešení boli analyzované dopady z týchto hľadísk:
•	Potreba novelizácie právnych predpisov
•	Plnenie medzinárodných ľudskoprávnych záväzkov s prihliadnutím na odporúčania medzinárodných monitorovacích orgánov
•	Zhodnotenie pozitív a negatív
•	Možné problémy na ktoré by každé z riešení narazilo

7.1.	Transformácia SNSĽP so zachovaním funkcie NHRI a Equality body.
7.1.1.	Zmeny štruktúry SNSĽP, jeho kompetencií a kreovania riadiacich orgánov 
Prvá z navrhovaných možností ráta so zachovaním SNSĽP ako subjektu ktorý by plnil úlohy NHRI v zmysle parížskych princípov ako aj  funkciu Equality body. Vzhľadom na nedostatky identifikované v predchádzajúcej časti správy by však bolo nevyhnutné pristúpiť k viacerým opatreniam smerujúcim k zefektívneniu fungovania SNSĽP, jeho riadiacich a dozorných orgánov, posilneniu jeho kompetencií ako i kapacít na plnenie všetkých úloh. 

a) Status a fungovanie  
	Spoločnú inštitúciu zastrešujúcu plnenie úloh NHRI, ako aj EB majú napr. v Belgicku, kde však pôsobia aj iné inštitúcie, ktoré plnia úlohy v špecifických oblastiach ochrany práv špecifických skupín obyvateľstva. Uvedený variant v podmienkach Slovenska vzhľadom na doterajší vývoj takejto inštitúcie vyžaduje jej zásadnú rekonštitúciu. Jej podmienkou je komplexná zmena legislatívnych podmienok konštituovania riadiacich orgánov, kontrolnej činnosti i celkového fungovania inštitúcie, teda posilnenie kompetencií v oblasti legislatívneho procesu (povinne pripomienkujúci orgán, legislatívna iniciatíva) riešenia individuálnych sťažnosti (možnosť sankcionovania), nezávislého zisťovania, monitoringu a vypracúvania správ (vynútiteľnosť dodania vyžiadaných informácií). 
	To si vyžaduje pripraviť najmä zásadnú zmenu zákona o zriadení strediska a prípadnú novelu právnych predpisov, ktorých sa to dotkne.

	Kreovanie dozorného orgánu, tak ako je to obvyklé u iných NHRI so statusom „A“ je treba nastaviť tak, aby bola zložená zo zástupcov popredných ľudsko-právnych mimovládnych organizácií, akademikov, médií, osôb z praxou v medzinárodných ľudsko-právnych inštitúciách ako aj zo zástupcov štátnych orgánov (avšak bez hlasovacieho práva v súlade s PP). 
Druhým kritériom ktoré treba zohľadniť pri kreovaní dozorného orgánu je dodržanie podmienky účasti zástupcov rôznych oblastí života spoločnosti, pokiaľ ide o profesiou, národnostný či etnický pôvod, presvedčenie s paritným zastúpením žien a mužov, ako aj zastúpením osôb so zdravotným postihnutím. Členov dozorného orgánu je potrebné involvovať okrem riadiacej činnosti aj do konkrétneho plnenia úloh inštitúcie. Riaditeľ by bol volený v NR SR obdobne ako VOP na obdobie najmenej 5 rokov.

	Ďalšou nevyhnutnou podmienkou je nastaviť financovanie inštitúcie tak, aby sa zabezpečila jeho finančná nezávislosť predovšetkým od politických vplyvov a zároveň zabezpečiť kontrolu nakladania s finančnými prostriedkami. Inštitúcia má preto mať v záujme transparentnosti dozorný orgán, ako aj zakotvenú povinnosť uskutočňovať pravidelný nezávislý ekonomický audit. V tejto súvislosti je potrebné stanoviť výšku tej časti pridelených prostriedkov, ktoré môžu byť čerpané na réžiu inštitúcie. V záujme šetrenia je vhodné zvážiť umiestnenie všetkých inštitúcií zaoberajúcich sa ochranou ZĽPS (VOP, CPP) do jednej budovy vo vlastníctve štátu a združiť prípadne aj ich regionálne štruktúry.
Pri príprave tohto variantu je potrebné zvážiť zmenu názvu na Slovenské stredisko pre ľudské práva, ktorý je adekvátnejší. Adjektívum „národný“ sa do súčasného názvu strediska pravdepodobne dostalo nesprávnym prekladom „National Human Rights Institution“, v ktorom slovo „National“ znamená vnútroštátny, a preto nie je vhodné používať ho v názve tejto inštitúcie. Zároveň ide o malú zmenu, ktorá nemusí výrazne ovplyvniť doterajšiu úroveň informovanosti obyvateľov Slovenska o tejto inštitúcii a jej úlohách v oblasti ochrany ľudských práv a pomoci individuálnym žiadateľom o pomoc a radu

7.1.2.	 Kompetencie NHRI 
	Pre sfunkčnenie a zefektívnenie činnosti strediska, v pozícii NHRI bude potrebné vykonať najmä nasledovné zmeny: 
•	posilnenie kompetencií strediska v oblasti legislatívneho procesu (povinne pripomienkujúci orgán, legislatívna iniciatíva), 
•	doplniť právomoci potrebné pri riešení individuálnych podnetov (zvýšiť právomoci súvisiace so šetrením individuálnych podnetov, prípadne zvážiť možnosť sankcionovania), 
•	doplniť právomoci potrebné pre výkon nezávislého zisťovania, monitoringu a vypracúvania správ (vynútiteľnosť dodania vyžiadaných informácií). 
Stredisko v súčasnosti vykonáva nezávislé zisťovania týkajúce sa diskriminácie /§ 1 ods. 2 písm. g) zákona o zriadení strediska/. Nejasné je vymedzenie nezávislých zisťovaní a absentujú právomoci strediska na efektívne vykonávanie tejto úlohy, najmä vo vzťahu k všetkým súkromnoprávnym subjektom. Súdy, prokuratúra, iné štátne orgány, orgány územnej samosprávy, orgány záujmovej samosprávy a iné verejnoprávne inštitúcie sú povinné na požiadanie strediska v určenej lehote poskytnúť stredisku informácie o dodržiavaní ľudských práv;...“ /§ 1 ods. 5  zákona o zriadení strediska/, avšak nie je riešený prípad neposkytnutia informácií zo strany uvedených povinných subjektov (Ďalšie podrobnejšie navrhované kompetencie strediska v oblasti pôsobnosti NHRI obsahuje časť 7.3.A2). 

7.1.3.	Kompetencie Equality Body 
	Pri tejto alternatíve by SNSĽP aj naďalej plnilo popri úlohách NHRI aj úlohy v oblasti podpory a zabezpečenia rovnakého zaobchádzania v zmysle európskych antidiskriminačných smerníc EÚ (bližšie v časti 4. 2). V zmysle požiadaviek predmetných smerníc je nevyhnutné, aby takáto inštitúcia bola zameraná na zabezpečenie a podporu rovnakého zaobchádzania a v rámci toho plnila minimálne aspoň nasledovné úlohy: 
-	poskytovanie nezávislej pomoci pri podávaní žaloby/sťažností alebo účasťou na konaní týkajúcom sa diskriminácie,
-	vykonávanie nezávislých zisťovaní týkajúcich sa diskriminácie,
-	uverejňovanie nezávislých správ a prípravu odporúčaní o akejkoľvek otázke súvisiacich s diskrimináciou výmena dostupných informácií.
Uvádzané charakteristiky predstavujú v súčasnosti najnižší (ale už postačujúci) štandard kritérií požadovaných v zmysle platných európskych antidiskriminačných smerníc. Pokiaľ ide o dôvody, v zmysle relevantných smerníc ide v súčasnosti len o dva dôvody, a to 1. rasový / etnický pôvod a 2. a pohlavie. Väčšina EB v členských štátoch však ide nad rámec uvedených dôvodov. Smernice nekladú ani výslovné požiadavky na status resp. charakter inštitúcie ako napr. nezávislosť inštitúcie a tiež neustanovujú že sa musí jednať o jednu inštitúciu. (Inými slovami, právomoci resp. úlohy Equality Body môžu byť teoreticky vykonávané aj viacerými inštitúciami). Pokiaľ ide o praktické fungovanie EB, názory zástupcov EB sa v tomto ohľade rôznia, niektorí poukazujú na potrebu špecializovanej inštitúcie (na jeden konkrétny dôvod) iní zasa uvádzajú výhody „univerzálnych“ EB.  Podľa nášho názoru – vychádzajúc z povahy právnej úpravy v oblasti rovnakého zaobchádzania a nediskriminácie a zohľadňujúc aj ekonomický rozmer inštitucionálneho riešenia – je vhodný aj model „univerzálneho EB“, t.j. pokrývajúceho všetky dôvody a oblasti v ktorých je diskriminácia zakázaná, avšak len za predpokladu dostatočných personálnych kapacít (umožňujúceho aj odbornú špecializáciu), čo by v súčasnosti pravdepodobne žiadalo mierne navýšenie počtu odborných pracovníkov, prípadne výraznú reorganizáciu a značné zefektívnenie odbornej činnosti strediska v danej oblasti.  

Ako už bolo spomenuté, platné ustanovenia § 1 ods. 2 – 5 zákona o zriadení vymedzujúce jeho kompetencie ide nad rámec požiadaviek európskych smerníc, a to aj z toho dôvodu že vymedzuje aj kompetencie strediska ako NHRI. Stredisko aktuálne spĺňa minimálne požiadavky smerníc tým, že: 
-	monitoruje a hodnotí dodržiavanie ľudských práv a dodržiavanie zásady rovnakého zaobchádzania podľa antidiskriminačného zákona, 
-	vypracúva a uverejňuje správy a odporúčania o otázkach súvisiacich s diskrimináciou, 
-	vykonáva nezávislé zisťovania týkajúce sa diskriminácie, 
-	zabezpečuje právnu pomoc obetiam diskriminácie a prejavov intolerancie. 
Nad rámec požiadaviek smerníc potom idú, prípadne ich požiadavky len bližšie konkretizujú, podľa nášho názoru nasledovné kompetencie (ide skôr o kompetencie NHRI), na základe ktorých stredisko:     
-	zhromažďuje a na požiadanie poskytuje informácie o rasizme, xenofóbii a antisemitizme v Slovenskej republike,,    
-	pripravuje vzdelávacie aktivity a podieľa sa na informačných kampaniach s cieľom zvyšovania tolerancie spoločnosti, 
-	vydáva na požiadanie fyzických osôb alebo právnických osôb alebo z vlastnej iniciatívy odborné stanoviská vo veciach dodržiavania zásady rovnakého zaobchádzania podľa osobitného predpisu, 
-	je oprávnené zastupovať účastníka v konaní vo veciach súvisiacich s porušením zásady rovnakého zaobchádzania,  
-	zhromažďuje a šíri informácie v oblasti ľudských práv 
-	uskutočňuje výskumy a prieskumy na poskytovanie údajov v oblasti ľudských práv,
-	poskytuje knižničné služby a
-	poskytuje služby v oblasti ľudských práv,
-	každoročne vypracúva a uverejňuje za predchádzajúci kalendárny rok správu o dodržiavaní ľudských práv vrátane zásady rovnakého zaobchádzania.

Aj keď sa uvedené kompetencie môžu javiť ako nadštandardné, a teda byť vnímané vcelku pozitívne, ich realizácia a efektivita v praxi často naráža na množstvo praktických problémov. Z hľadiska potrieb identifikovaných v praxi sa nám v súčasnosti ako najviac problematické resp. diskutované javia najmä nasledovné ustanovenia, kde jednoznačne odporúčame ich prepracovanie a novelizáciu, a to prípade akéhokoľvek ďalšieho vývoja súvisiaceho so strediskom:    
-	Stredisko je povinné zabezpečiť právnu pomoc obetiam diskriminácie a prejavov intolerancie /§ 1 ods. 2 písm. e) zákona o zriadení strediska/, kde chýba bližšia špecifikácia a presnejšie vymedzenie rozsahu poskytovanej právnej pomoci, ako aj riešenie súvisiacich aktuálnych problémov; medzi nimi najmä: potreba spolupracujúcich advokátov, deklarovaná bezplatnosť právnej pomoci, otázky poplatkov a trov vznikajúcich osobám zastupovaným v konaní pred súdom strediskom, špecifiká mediačných služieb poskytovaných strediskom a množstvo ďalších problémov.    
-	Stredisko vykonáva nezávislé zisťovania týkajúce sa diskriminácie /§ 1 ods. 2 písm. g) zákona o zriadení strediska/. Nejasné je vymedzenie nezávislých zisťovaní a absentujú právomoci strediska na efektívne vykonávanie tejto úlohy, najmä vo vzťahu k všetkým súkromnoprávnym subjektom).
-	Orgány štátnej správy sú povinné priebežne monitorovať, vyhodnocovať a zverejňovať prijaté dočasné vyrovnávacie opatrenia s cieľom prehodnotenia opodstatnenosti ich ďalšieho trvania a podávať správy stredisku o týchto skutočnostiach /§8a ods. 4 antidiskriminačného zákona/. Opäť nedoriešená efektívna zodpovednosť povinných subjektov za splnenie uvedenej povinnosti.      
K ďalšiemu rozšíreniu právomocí strediska (pozri napr. Záver v časti 4.2) a súvisiacim  potrebným legislatívnym zmenám je v tomto štádiu a účely tejto správy bezpredmetné sa vyjadrovať; obdobné úvahy môžu byť súčasťou odbornej diskusie a rozhodovacieho procesu všetkých zainteresovaných subjektov, ktorý predpokladá aj táto správa.  

7.1.4.	Zmeny v prevádzkovom a personálnom zabezpečení
-	odporúča sa zmena priestorov v ktorých má stredisko sídlo (zníženie prevádzkových nákladov,  zohľadnenie dostupnosti, zváženie spoločného umiestnenia s ďalšími inštitúciami),  
-	potreba navýšenia personálnych kapacít strediska, najmä kvalifikovaných pracovníkov pre oblasť monitoringu a právnej pomoci (s tým súvisiaca potreba nových priestorov alebo reorganizácia práce a prac. síl na stredisku – práce na dohody, práca na doma, externí spolupracovníci, 
-	nevyhnutné je zvýšenie prostriedkov na mzdové  náklady, 
-	potreba udržania, prípadne posilnenia regionálnych kancelárií.  

7.1.5.	Záver   
	Vzhľadom na nedostatky identifikované v predchádzajúcej časti správy je nevyhnutné pristúpiť k viacerým opatreniam smerujúcim k zefektívneniu fungovania SNSĽP, jeho riadiacich a dozorných orgánov, posilneniu jeho kompetencií ako i kapacít na plnenie všetkých úloh. Uvedená možnosť (zachovanie SNSĽP ako NHRI a Equality Body) predpokladá  najmä komplexnú novelizáciu zákona o zriadení strediska, tak vo vzťahu k jeho orgánom ako aj kompetenciám.  

	Výrazné posilnenie kompetencií by bolo žiaduce v oblasti pôsobnosti NHRI, následkom čoho však môže dochádzať k duplicitám, „zdieľaniu“ alebo (z pohľadu fyz. osôb) tiež k zámene kompetencií najmä s Verejným ochrancom práv, Centrami právnej pomoci (tu je vážnym problémom najmä slabá informovanosť klientov strediska a následná nadmerná vyťaženosť pracovníkov inštitúcie), čiastočne aj s Radou vlády SR pre ľudské práva a jej výbormi. 
	Posilnenie kompetencií v oblasti Equality Body si taktiež vyžaduje zmeny v právnej úprave kompetencií strediska. Za rozhodujúce tu však považujeme zlepšiť úroveň poskytovania právnej pomoci, to znamená zamerať sa striktne na oblasť pôsobnosti inštitúcie, doplniť zdroje na externých právnikov (advokátov, mediátorov) a pevne dohodnúť efektívnu spoluprácu s Centrami právnej pomoci a VOP.  

Pozitíva:
•	Zachovanie názvu (alebo zachovanie s malou obmenou), ktorá sa do istej miery udomácnila vo verejnej mienke na Slovensku,
•	Zachovanie jednej centrálnej inštitúcie pokrývajúcej komplexne oblasť ochrany ľudských práv umožňuje spájať teoretickú časť aktivít (monitoring, analýzy) s praktickou (právne poradenstvo, školenia, kampane) čo vedie k užitočnej spätnej väzbe a vzájomnému posilneniu,
•	Kontinuita a rozvíjanie pozitívnych prvkov činnosti SNSĽP – výskumov, prieskumov, monitoringu, ako aj poskytovania mediácie vo veciach diskriminácie.
•	Oblasť diskriminácie úzko súvisí s dodržiavaním a ľudských práv, preto ich spojenie je prirodzené a môže mať synergický efekt.
•	Povinnosť SR zachovať do roku 2012 regionálne kancelárie by zachovaním kompetencií SNSĽP v obidvoch oblastiach nebola nijako dotknutá a nedošlo by k žiadnemu riziku finančného postihu SR.

Negatíva:
•	Transformácia SNSĽP pri zachovaní obidvoch funkcií môže byť ťažko realizovateľná, keďže pôjde najmä o zmenu kompetencií a zmenu štruktúr vnútorných riadiacich a dozorných orgánov, spôsobu ich kreovania atď.
•	Spájanie funkcie NHRI s Equality body sa väčšinou deje na úkor jednej z týchto funkcií a ICC na túto skutočnosť viac krát upozorňoval vo svojom hodnotení – v prípade SNSĽP sa v praxi preferovala funkcia Equality Body,
•	Možná duplicita kompetencií s ostatnými subjektmi patriacimi k inštitucionálnej ochrane základných práv a slobôd V SR – Rada vlady pre ľudské práva, národnostné menšiny a rodovú rovnosť a verejný ochranca práv, posilnenie NHRI môže viesť k oslabeniu EB.

	Za najväčší prínos tohto riešenia je možné považovať minimálny počet právnych predpisov ktorých novelizácia bude potrebná; hlavným negatívom môže byť pomerná nákladnosť riešenia, ale najmä však riziko neefektívnosti zrealizovaných zmien (opätovné nezvládnutie efektívneho plnenia úloh oboch inštitúcií, a tým pádom zachovanie status quo).   

7.2.	Zachovanie funkcie NHRI na SNSĽP a prechod Inštitúcie pre rovnaké zaobchádzanie na Verejného Ochrancu Práv
Druhou z analyzovaných možností je zachovanie strediska a jeho prebudovanie na silnú inštitúciu plniacu výlučne úlohy NHRI s ambíciou dosiahnuť status A podľa kritérií ICC. Toto riešenie automaticky predpokladá presun agendy, úloh a kompetencií Equality Body na iné inštitúcie. Tu je nevyhnutné zvažovať nasledovné zmeny: 
7.2.1.	Zmeny štruktúry SNSLP, jeho kompetencií a kreovania riadiacich orgánov 
Táto možnosť ráta so zachovaním SNSĽP ako subjektu ktorý by plnil úlohy výlučne NHRI v zmysle parížskych princípov. Vzhľadom na nedostatky identifikované v predchádzajúcej časti správy by však bolo nevyhnutné pristúpiť k viacerým opatreniam smerujúcim k zefektívneniu fungovania SNSĽP, jeho riadiacich a dozorných orgánov, posilneniu jeho kompetencií ako i kapacít na plnenie všetkých úloh, medzi nimi najmä nasledovné:  

a) Status a fungovanie 
Podmienkou je komplexná zmena legislatívnych podmienok konštituovania riadiacich orgánov, kontrolnej činnosti i celkového fungovania inštitúcie – analogicky ako v predchádzajúcom variante (pozri časť 7.1.1.).

b) vybudovanie NHRI v zmysle Parížskych princípov – posilnené kompetencie NHRI 
Pre sfunkčnenie a zefektívnenie činnosti strediska, v pozícii NHRI bude potrebné vykonať najmä nasledovné zmeny (zahŕňajúce riešenie nedostatkov formulovaných ICC): 
•	zabezpečenie širokého ľudskoprávneho mandátu – súčasné znenie zákona o zriadení SNSĽP len deklaratórne hovorí o plnení úloh v oblasti ĽP, kým jednotlivé úlohy sa pritom sústreďujú výlučne na zásadu rovnakého zaobchádzania a oblasť diskriminácie. Sem patrí napríklad možnosť poskytovania právnej pomoci, aspoň formou základného právneho poradenstva vo veciach, ktoré nespadajú do kompetencie VOP; možnosť vykonávať nezávislé zisťovania pri podozrení o porušovaní ĽP; vypracovávanie a uverejňovanie správ a odporúčaní k otázkam ochrany a podpory ĽP v SR a implementácie medzinárodných ľudskoprávnych dohovorov vrátane povinnosti predkladať komplexnú správu o dodržiavaní ĽP v SR spolu s konkrétnymi odporúčaniami NRSR.
•	posilnenie kompetencií strediska v oblasti legislatívneho procesu – na zabezpečenie poradnej funkcie NHRI pri zachovaní jej nezávislosti je vhodné okrem predkladania správ NRSR zaistiť možnosť plniť poradnú funkciu aj smerom k exekutíve, a to napríklad pridať SNSĽP postavenie povinne pripomienkujúceho subjektu, či prípadne formalizovať spoluprácu SNSĽP s útvarom podpredsedu vlády SR pre ľudské práva a národnostné menšiny pri pripomienkovaní legislatívnych návrhov. 
•	doplniť právomoci potrebné pri riešení individuálnych podnetov – v záujme dosiahnutia ideálneho stavu je vhodné zachovať právomoc riešiť individuálne sťažnosti, avšak ak má byť takáto činnosť efektívna musela by jej korešpondovať administratívna autorita, a teda právomoc požadovať informácie, verejnú dokumentáciu či svedectvá od fyzických a právnických osôb pod hrozbou finančnej sankcie, čiže udelenie právomocí kontrolného orgánu. 
•	doplniť právomoci potrebné pre výkon nezávislého zisťovania, monitoringu a vypracúvania správ (vynútiteľnosť dodania vyžiadaných informácií). 
SNSĽP v súčasnosti vykonáva nezávislé zisťovania týkajúce sa diskriminácie. Pre efektívny monitoring dodržiavania ĽP je nevyhnutné umožniť SNSĽP vykonávať nezávislé zisťovania. Túto právomoc má podľa zákona v súčasnosti len v otázkach diskriminácie a aj to nedostatočne vymedzenú. Absentuje vymedzenie právomocí, ktoré s nezávislým zisťovaním súvisia, ako napríklad požadovanie svedectiev a dokumentov, vstup do objektov, vrátane miest výkonu väzby či detenčných zariadení. Nie sú určené právomoci strediska na efektívne vykonávanie tejto úlohy, najmä vo vzťahu k súkromnoprávnym subjektom.  
Súdy, prokuratúra, iné štátne orgány, orgány územnej samosprávy, orgány záujmovej samosprávy a iné verejnoprávne inštitúcie sú povinné na požiadanie strediska v určenej lehote poskytnúť stredisku informácie o dodržiavaní ľudských práv, čo však nemožno považovať za nezávislé zisťovanie, ale skôr o žiadosť o podklady k správe, a navyše zákon neupravuje akým spôsobom môže SNSĽP postupovať v prípade, že povinný orgán spoluprácu odmietne.

c) Úlohy a kompetencie Equality Body – presun agendy na iné inštitúcie 
Súčasťou tohto variantu je povinnosť inštitucionálne zabezpečiť záväzky vyplývajúce SR z práva EÚ – európskych antidiskriminačných smerníc (pozri časť 4. 2). V zmysle relevantných smerníc musia všetky členské štáty EÚ zriadiť inštitúciu zameranú na zabezpečenie a podporu rovnakého zaobchádzania, ktorá ako minimálny štandard musí plniť nasledovné úlohy:     
-	poskytovanie nezávislej právnej pomoci pri podávaní žaloby/sťažností alebo účasťou na konaní týkajúcom sa diskriminácie, pomoc pri mimosúdnom riešení sporov (mediácia),
-	vykonávanie nezávislých zisťovaní týkajúcich sa diskriminácie,
-	uverejňovanie nezávislých správ a prípravu odporúčaní o akejkoľvek otázke súvisiacich s diskrimináciou výmena dostupných informácií.
Aktuálne sa požiadavka existencie špecializovanej inštitúcie (Equality Body) viaže len na dva dôvody: rasový/etnický pôvod a a pohlavie. Väčšina EB v členských štátoch však ide nad rámec uvedených dôvodov, pričom po schválení pripravovanej novej AD smernice sa dá očakávať rozšírenie aj o ďalšie „povinné“ dôvody (SR má všetky dôvody – vysoko nad rámec požiadaviek EÚ - pokryté cez zákon o zriadení strediska v spojení s antidiskrimiančým zákonom). Tiež už bolo uvedené, že smernice nekladú požiadavky na status resp. charakter inštitúcie ako napr. nezávislosť inštitúcie a tiež neustanovujú že sa musí jednať o jednu inštitúciu. Inými slovami, právomoci resp. úlohy Equality Body môžu byť teoreticky vykonávané aj viacerými inštitúciami (bližšie pozri v časti 7.3.ab).   
Prechod funkcií, ktoré stredisko vykonáva v zmysle požiadaviek antidiskriminačných smerníc EÚ prichádza v podmienkach SR do úvahy vo vzťahu najmä k dvom inštitúciám a to: VOP a čiastočne CPP. Do úvahy prichádza, podľa nášho názoru:  
•	možnosť presunu celej agendy na VOP, čo predpokladá najmä novelizáciu viacerých ustanovení zákona č. 564/2001 Z. z. o verejnom ochrancovi práv v znení neskorších predpisov a ustanovení antidiskriminačného zákona (ktorá sa plánuje predbežne na r. 2012  bez ohľadu na zmeny týkajúce sa strediska). VOP by bol podľa nášho názoru v zmysle svojich zákonných a ústavných kompetencií (a po doplnení personálnych odborných kapacít) spĺňať minimálny štandard požiadaviek kladených na inštitúciu EB. Príkladom, kde úlohy Equality Body plní Ombudsman (špecializované oddelenie) je napr. ČR.      
•	možnosť presunu časti agendy na VOP (najmä úlohy týkajúce sa vykonávania nezávislých zisťovaní a uverejňovania nezávislých správ a odporúčaní v oblasti ne- diskriminácie) a kompetencie v oblasti poskytovania právnej pomoci presunúť na CPP, prípadne zdieľať túto kompetenciu medzi uvedené dve inštitúcie; táto alternatíva predpokladá  zmenu zákona o verejnom ochrancovi práv ako aj zmenu zákona o poskytovaní právnej pomoci osobám v materiálnej núdzi a antidiskriminačného zákona.   

b) Zmeny v prevádzkovom a personálnom zabezpečení

-	odporúča sa zmena priestorov (zníženie prevádzkových nákladov, , zohľadnenie dostupnosti, možnosť spoločného umiestnenia s ďalšími inštitúciami do spoločného objektu),  
-	potreba organizačných zmien na stredisku, doplnenie prípadne reorganizácia odborných personálnych kapacít strediska, najmä kvalifikovaných pracovníkov pre oblasť monitoringu, 
-	stredisko ako NHRI nemusí disponovať regionálnymi kanceláriami, avšak záväzok v zmysle udržateľnosti regionálnych kancelárií trvá – t.j. nevyhnutné by bolo jeho riešenie, napr. s presunom kompetencií a agendy následná delimitácia, regionálnych pracovníkov na regionálne štruktúry tej  inštitúcie na ktorú by prešla agenda Equality Body. 
-	nevyhnutné bude posilnenie kapacít VOP – finančných, ako i personálnych a potreba preškolenia pracovníkov venujúcich sa problematike diskriminácie, prípadná delimitácia pracovníkov strediska na VOP. 

7.2.2.	 Záver 
Pozitíva
•	reprezentatívnosť – za predpokladu realizácie zmien v riadiacich a kontrolných orgánoch SNSĽP navrhovaných touto správou je v prípade SNSĽP možnosť dosiahnuť skutočnú reprezentatívnosť v zložení a širokú participáciu odbornej verejnosti na jeho činnosti
•	široký ľudskoprávny mandát – SNSĽP bolo konštituované ako NRHI so širokým ľudsko-právnym mandátom. Aj keď táto skutočnosť nie je dostatočne vyjadrená súčasným znením zákona o zriadení SNSĽP a následne nebola dostatočne preukázaná akreditačnej komisii ICC, má stredisko právomoc zaoberať sa všetkými oblasťami ľudských práv,
•	dlhodobá skúsenosť s monitoringom a so spoluprácou s medzinárodnými ľudskoprávnymi inštitúciami - monitoring SNSĽP v zmysle zistení tejto správy síce nie vždy dosahoval potrebnú úroveň, ale stredisko v ňom už má určitý know how, ktorý by sa napríklad u VOP musel vytvárať odznova.
Negatíva:
•	individuálne sťažnosti a nezávislé zisťovanie – aj napriek tomu, že právomoc riešiť individuálne sťažnosti a nezávislé zisťovanie je medzi NHRI so statusom A už skôr zriedkavá, treba ju považovať za nevyhnutnú pre efektívne napĺňanie funkcií NHRI v zmysle Parížskych princípov ako aj pre plnohodnotný monitoring. SNSĽP v súčasnosti túto právomoc má v oblasti antidiskriminácie a je zrejmé, že táto zložka činnosti je najviac personálne náročná. Bolo by však žiaduce, aj v snahe zaistenia inštitúcie prvého kontaktu s cieľom odbremenenia súdov od nadbytočnej ĽP agendy, zabezpečiť aspoň základné bezplatné právne poradenstvo (t.j. bez zastupovania) pre prípady porušenia ĽP. 
•	Pre plnohodnotné riešenie individuálnych sťažností a vypracovávanie správ o skutočnom dodržiavaní ĽP v SR je tiež kľúčové zakotviť reálne právomoci SNSĽP v oblasti nezávislého zisťovania a to prinajmenšom v prípadoch podozrenia z vážneho porušovania ĽP vrátane ohrozenia väčšieho počtu osôb. 
•	Poradná funkcia – SNSĽP v súčasnosti nemá žiadnu poradnú funkciu voči parlamentu ani vláde. Pre zaistenie takéhoto postavenia je nevyhnutné predovšetkým zakotviť povinnosť predkladať správy o dodržiavaní ĽP v SR spolu s konkrétnymi odporúčaniami NRSR. V rámci exekutívy je na zvážanie ustanoviť SNSĽP ako povinne pripomienkujúci subjekt v MPK, alebo formalizovanie spolupráce s podpredsedom vlády SR pre ľudské práva a národnostné menšiny
•	Presun kompetencií Equality Body na inštitúcie, ktoré s ich výkonom nemajú žiadnu skúsenosť, presunom sa pravdepodobne podarí zachytiť len minimálny štandard požiadaviek kladných na Equality Body, čo by znamenalo stratu už vybudovaného štandardu Equality Body,   
•	Neefektívnosť vynaložených prostriedkov najmú zo zdrojov EÚ na rozsiahle kampane prostredníctvom, ktorých bolo stredisko mediálne spájané s agendou rovnakého zaobchádzania.

7.3.	Zachovanie funkcie Equality body na SNSĽP a prechod funkcie NHRI na Verejného Ochrancu Práv
7.3.1.	Zmeny v štruktúre SNSĽP, jeho kompetencií a kreovania riadiacich orgánov 
Pri tejto alternatíve by stredisko ostalo zachované, s tým že by v plnilo úlohy v oblasti podpory a zabezpečenia rovnakého zaobchádzania v zmysle európskych antidiskriminačných smerníc (bližšie v časti správy 4.2) a podľa možnosti v čo najvyššom možnom štandarde. K tomu by bolo potrebné zrealizovanie najmä nasledovných opatrení: 

a) Status a fungovanie   
Niektoré požiadavky by bolo možné realizovať analogicky ako v časti 7.1.1, pričom špecifikom by bolo najmä: zohľadnenie požiadavky užšieho odborného zamerania členov dozorného orgánu viac na oblasť nediskriminácie a rovnosti príležitostí. Kritérium nezávislosti inštitúcie nie je až tak rozhodujúce (v prípade hodnotení inštitúcie) ako v prípade NHRI. Ako už bolo viackrát v texte spomenuté, EÚ smernice nekladú ani výslovné požiadavky na status resp. charakter inštitúcie ako napr. nezávislosť inštitúcie a tiež neustanovujú že sa musí jednať o jednu inštitúciu. Pokiaľ ide o praktické fungovanie EB, názory zástupcov EB sa v tomto ohľade rôznia, niektorí poukazujú na potrebu špecializovanej inštitúcie (na jeden konkrétny dôvod) iní zasa uvádzajú výhody „univerzálnych“ EB. Podľa nášho názoru – vychádzajúc z povahy právnej úpravy v oblasti rovnakého zaobchádzania a nediskriminácie a zohľadňujúc aj ekonomický rozmer inštitucionálneho riešenia – je najvhodnejší model „univerzálneho EB“, t.j. pokrývajúceho všetky dôvody a oblasti v ktorých je diskriminácia zakázaná, avšak len za predpokladu dostatočných personálnych kapacít (umožňujúceho aj odbornú špecializáciu), čo by v súčasnosti pravdepodobne žiadalo mierne navýšenie počtu odborných pracovníkov, prípadne výraznú reorganizáciu a značné zefektívnenie odbornej činnosti strediska v danej oblasti.   

b) Posilnené kompetencie Equality Body 
	K aktuálnym zákonným úlohám a kompetenciám strediska pozri časti 7.1.3 a 4.2.3. Kompetencie ktorými stredisko aktuálne disponuje v zmysle platnej právnej úpravy, sú z hľadiska požiadaviek práva EÚ nadštandardné. Na strane druhej, ich realizácia a efektivita v praxi často naráža na množstvo praktických problémov. Z hľadiska problémov identifikovaných v praxi sa nám v súčasnosti ako najviac problematické resp. vhodné na novelizáciu javia ustanovenia, podľa ktorých:
-	Stredisko je povinné zabezpečiť právnu pomoc obetiam diskriminácie a prejavov intolerancie (§ 1 ods. 2 písm. e) zákona o zriadení strediska), kde chýba bližšia špecifikácia a presnejšie vymedzenie vecného rozsahu poskytovanej právnej pomoci, ako aj riešenie súvisiacich aktuálnych problémov; medzi nimi najmä: potreba spolupracujúcich advokátov, deklarovaná bezplatnosť právnej pomoci, otázky poplatkov a trov vznikajúcich osobám zastupovaným v konaní pred súdom strediskom, špecifiká mediačných konaní poskytovaných strediskom a množstvo ďalších  problémov.    
-	Stredisko vykonáva nezávislé zisťovania týkajúce sa diskriminácie (§ 1 ods. 2 písm. g) zákona o zriadení strediska). Nejasné je tu vymedzenie nezávislých zisťovaní a absentujú právomoci strediska na efektívne vykonávanie tejto úlohy, najmä vo vzťahu k všetkým súkromnoprávnym subjektom).
-	Súdy, prokuratúra, iné štátne orgány, orgány územnej samosprávy, orgány záujmovej samosprávy a iné verejnoprávne inštitúcie sú povinné na požiadanie strediska v určenej lehote poskytnúť stredisku informácie o dodržiavaní ľudských práv;...“ (§ 1 ods. 5  zákona o zriadení strediska), avšak nie je riešený prípad neposkytnutia informácií zo strany uvedených povinných subjektov. 
-	Orgány štátnej správy sú povinné priebežne monitorovať, vyhodnocovať a zverejňovať prijaté dočasné vyrovnávacie opatrenia s cieľom prehodnotenia opodstatnenosti ich ďalšieho trvania a podávať správy stredisku o týchto skutočnostiach (§8a ods. 4 antidiskriminačného zákona). Opäť nedoriešená povinnosť subjektov plniť uvedené zákonné povinnosti.   

Vo vzťahu k ďalšiemu plneniu úloh strediska sa ako najnáročnejšie javí zabezpečenie (vrátane   finančného a personálneho) kvalitného poskytovania právnej pomoci, čo musí byť zohľadňované pri akejkoľvek ďalšej zmene kompetencií strediska.  Stredisko má totiž na základe zákonných kompetencií pomerne široké možnosti v tejto oblasti ktoré by bolo vhodné maximálne využívať v prospech žiadateľov právnej pomoci. Význam poskytnutia pomoci obetiam diskriminácie v domáhaní sa svojich práv zdôrazňujú samotné európske smernice. Stredisko úlohu poskytovania nezávislej právnej pomoci plní (v zmysle svojich zákonných právomocí) nasledovne: 
-	Povinnosť zabezpečiť právnu pomoc obetiam diskriminácie a intolerancie  (§ 1 ods. 2 písm. e) zákona o zriadení strediska), zákon však bližšie nešpecifikuje v akom rozsahu resp.  akým spôsobom má byť táto pomoc poskytovaná, preto je momentálne na voľnom rozhodnutí Strediska, v akom rozsahu reálne bude plniť túto povinnosť.
-	Stredisko je oprávnené zastupovať účastníka v konaní vo veciach súvisiacich s porušením zásady rovnakého zaobchádzania.  Zastupovanie strediskom je bezplatné a stredisko neprihliada ani na majetkové pomery účastníka, t. j. každý má možnosť obrátiť sa na stredisko so žiadosťou o právne zastúpenie, avšak závisí na posúdení a rozhodnutí strediska, či žiadosti vyhovie alebo nie. Do úvahy sa berie predovšetkým predmet sporu, jeho možný precedentný význam, akými skutočnosťami možno preukázať prima facie prípad diskriminácie a pod. Okrem strediska antidiskriminačný zákon umožňuje účastníkovi dať sa zastupovať právnickou osobou, ktorej cieľom alebo predmetom činnosti je ochrana pred diskrimináciou. Táto úprava vychádza z požiadavky EÚ, aby členské štáty zabezpečili, že združenia, organizácie alebo iné právnické osoby, ktoré majú legitímny záujem zabezpečiť dodržiavanie zásady rovnakého zaobchádzania mohli sa buď v mene, alebo na podporu žalobcov s jeho súhlasom zúčastniť na súdnom alebo správnom konaní.  
-	Stredisko vydáva na požiadanie fyzických osôb alebo právnických osôb alebo z vlastnej iniciatívy odborné stanoviská vo veciach dodržiavania zásady rovnakého zaobchádzania.  Uvedené oprávnenie je najmä využiteľné v zmysle inšitútu „amicus curiae“, ktorý na rozdiel od vedľajšieho účastníka konania (ktorým stredisko taktiež môže byť) nemá priamy právny záujem na veci, skôr považuje rozhodnutie v prejednávanej veci za dôležité v širšom kontexte spoločenských a právnych vzťahov. Vo všeobecnosti ako „amicus curiae“ v konaniach súvisiacich s porušením zásady rovnakého zaobchádzania najčastejšie vystupujú mimovládne organizácie venujúce sa tejto problematike a v ojedinelých prípadoch aj EB. Dôvodom pomerne zriedkavého využívania tohto inštitútu v konaniach pred národnými súdmi je najmä absencia akejkoľvek právnej úpravy týkajúcej sa amicus curiae a niekedy aj neochota súdov amicus curiae prijať. 
-	Možnosť podávať tzv. verejné žaloby – „Actio popularis“. Podľa § 9a antidiskriminačného zákona „ak by porušením zásady rovnakého zaobchádzania mohli byť dotknuté práva, právom chránené záujmy alebo slobody väčšieho alebo neurčitého počtu osôb alebo ak by takýmto porušením mohol byť vážne ohrozený verejný záujem, patrí právo domáhať sa ochrany práva na rovnaké zaobchádzanie aj právnickej osobe podľa § 10 ods. 1 (t.j. stredisko) Táto osoba sa môže domáhať, aby ten, kto nedodržal zásadu rovnakého zaobchádzania, upustil od svojho konania, a ak je to možné, napravil protiprávny stav“. Ide o inštitút tzv. „Actio popularis“ ktoré sa v súčasnosti sa využívajú najčastejšie ako nástroj ochrany spotrebiteľov, postupne sa začínajú dostávať aj do iných oblastí práva (antidiskriminačné právo, právo životného prostredia, a pod.). 
-	Mediácia. Podľa § 9 ods. 5 slovenského AZ má každý právo na ochranu svojich práv aj mimosúdnou cestou prostredníctvom mediácie, t. j. mediácia nie je povinná. Mediácia predstavuje neformálny, resp. mimosúdny spôsob riešenia sporu, pri ktorom sa účastníci sporu za asistencie mediátora usilujú dospieť k obojstranne akceptovanej písomnej dohode, ktorá je pre obe strany záväzná. Právnu úpravu mediácie obsahuje zákon č. 420/2004 Z. z. o mediácii., ktorý sa vzťahuje na spory, ktoré vznikajú z občianskoprávnych vzťahov, rodinnoprávnych vzťahov, obchodných záväzkových vzťahov a pracovnoprávnych vzťahov. Prijatím antidiskriminačného zákona č. 365/2004 Z. z. sa pôsobnosť Slovenského národného strediska pre ľudské práva rozšírila o poskytovanie právnej pomoci obetiam diskriminácie, pričom jednou z foriem právnej pomoci, ktorú stredisko poskytuje obetiam diskriminácie, je pomoc v mimosúdnom riešení sporu, t. j. formou mediácie. Prostredníctvom mediácie sa stredisku úspešne podarilo vyriešiť viaceré podnety. 

Ďalšou zo základných povinných úloh kladených na inštitúcie v pozícii Equality Body je v zmysle smerníc vykonávanie nezávislých zisťovaní v oblasti diskriminácie. Na vykonávanie nezávislých zisťovaní je stredisko oprávnené na základe ustanovenia § 1 ods. 2 písm. g) zákona o zriadení strediska. V súvislosti s preukazovaním diskriminácie sa hovorí často o tzv. „situačnom testingu“ a využívaní štatistík. Podľa komparatívna štúdie strediska Vzhľadom na fakt, že situačný testing nemá v našich krajinách dlhú históriu, akákoľvek výslovná legislatívna úprava súvisiaca s testingom je skôr výnimočná. Takouto svetlou výnimkou je napr. maďarský vládny dekrét č. 362/2004 o Úrade pre rovnaké zaobchádzanie, ktorý v čl. 13 oprávňuje Úrad vykonať testing a hovorí, že Úrad môže vykonať testy za účelom zistenia súladu s povinnosťou rovnakého zaobchádzania. Právne úpravy väčšiny krajín však neobsahujú v súvislosti samotným použitím testingu v civilnom konaní ani výslovný zákaz, ani povolenie. Slovenské a české mimovládne organizácie, napriek absencii výslovnej úpravy testingu ako metódy zisťovania a preukazovania diskriminácie, majú už pomerne bohaté skúsenosti pri využívaní testingu. Jednotlivými prípadmi sa následne zaoberali aj národné súdy oboch krajín. 
Treťou oblasťou „povinných kompetencií“ Equality Body je uverejňovanie nezávislých správ a prípravu odporúčaní o akejkoľvek otázke súvisiacej s diskrimináciou. Aktuálna právna úprava je nasledovná: podľa § 1 ods. 2 písm. h) zákona o zriadení strediska Stredisko vypracúva a uverejňuje správy a odporúčania o otázkach súvisiacich s diskrimináciou. Ďalej podľa § 1 ods. 3 a 4 Stredisko každoročne do 30. apríla vypracúva a uverejňuje za predchádzajúci kalendárny rok správu o dodržiavaní ľudských práv vrátane zásady rovnakého zaobchádzania v Slovenskej republike prostredníctvom internetu alebo aj prostredníctvom periodickej tlače s celoslovenskou pôsobnosťou. Najmä na tento účel slúži aj oprávnenie strediska podľa ktorého sú súdy, prokuratúra, iné štátne orgány, orgány územnej samosprávy, orgány záujmovej samosprávy a iné verejnoprávne inštitúcie sú povinné na požiadanie strediska v určenej lehote poskytnúť stredisku informácie o dodržiavaní ľudských práv; ich právo podávať správy o dodržiavaní ľudských práv získané vlastnou činnosťou iným subjektom nie je dotknuté. Stredisko môže o poskytnutie informácií o dodržiavaní ľudských práv požiadať aj mimovládne organizácie, ktoré pôsobia v oblasti ľudských práv, a dohodnúť sa s nimi o spôsobe poskytovania týchto informácií

Jednotlivé EB v členských štátoch EÚ spolupracujú jednak navzájom (sieť „EQUINET“- EU Network of Equality Bodies - Európska sieť orgánov pre rovnaké zaobchádzanie), ale tiež najmä so štátnymi organizáciami, aj s mimovládnym sektorom. Nemožno zabudnúť ani na medzinárodnú spoluprácu. V kontexte tejto štvrtej základnej povinnosti Equality Body je nevyhnutná potreba novelizácie vyššie uvádzaných ustanovení týkajúcich sa komunikácie a teda aj efektívnej spolupráce Strediska s orgánmi verejnej správy a ďalšími subjektmi.   
	
Postavenie jednotlivých EB v členských štátoch do značnej miery závisí na ich mandáte a kompetenciách. Zatiaľ čo niektoré orgány majú mandát v rozsahu základnej  požadovanej  úrovne vyplývajúcej zo smerníc, kompetencie iných sú aj v oblasti vzdelávania, zvyšovania povedomia, spolupráce s inými inštitúciami a podobne. Stredisko má v tomto smere nadštandardne veľký rozsah právomocí/ kompetencií formulovaných prostredníctvom jeho zákonných povinností alebo oprávnení. Vzhľadom na skutočnosť, že stredisko je jedinou inštitúciou v rámci SR v pozícii EB, pričom pokrýva všetky dôvody (otvorený výpočet dôvodov) a všetky oblasti podľa antidiskriminačného zákona, je potom viac ako nevyhnutná potreba dostatočných - najmä personálnych odborných kapacít na kvalitné zabezpečovanie všetkých daných úloh.            
Ako najproblematickejšie sa tu aktuálne javí zabezpečenie kvalitného poskytovanie právnej pomoci. Pokiaľ chceme porovnať právomoci jednotlivých EB v iných členských štátoch v tejto oblasti, príslušné inštitúcie poskytujú pomoc obetiam diskriminácie mnohými rôznymi spôsobmi. Niektoré orgány môžu priamo zastupovať obeť diskriminácie v súdnom konaní (Slovenské národné stredisko pre ľudské práva a teoreticky aj maďarský  úrad pre rovnaké zaobchádzanie- ETA), iné poskytujú právnu pomoc formou asistencie (český ochranca) alebo poradenstva (Stredisko, grécky ombudsman, ETA). Viaceré EB, ako napríklad grécky ombudsman, grécka Komisia pre rovnaké zaobchádzanie, Slovenské národné stredisko pre ľudské práva a maďarský Úrad pre rovnaké zaobchádzanie poskytujú právne nezáväzné odborné stanoviská k podnetom, ktoré im boli predložené. Takéto konanie nebráni tomu, aby obeť diskriminácie následne podala žalobu na súde s cieľom dosiahnuť nápravu. 
Francúzske a maďarské EB  majú navyše právomoc vyšetrovať sťažnosti namietajúce diskrimináciu a obvykle môžu prinútiť zainteresované osoby zúčastniť sa vyšetrovania. Francúzsky úrad - HALDE môže uzavrieť vyšetrovanie vydaním čestného vyhlásenia o zistení diskriminácie, ktoré môže byť zrušené presvedčivými dôkazmi na súde. Maďarský Úrad pre rovnaké zaobchádzanie môže uložiť sankcie na základe vykonaného vyšetrovania. Viaceré orgány pre rovnaké zaobchádzanie v porovnávaných štátoch môžu iniciovať zmierovacie konanie, posudzovať a vyjadrovať sa k legislatívnym návrhom a navrhovať zlepšenie existujúcich právnych predpisov.
  
Pokiaľ chceme porovnať právomoci jednotlivých EB v iných členských štátoch v tejto oblasti, príslušné inštitúcie poskytujú pomoc obetiam diskriminácie mnohými rôznymi spôsobmi. Niektoré orgány môžu priamo zastupovať obeť diskriminácie v súdnom konaní (Stredisko a teoreticky aj maďarský  úrad pre rovnaké zaobchádzanie - ETA), iné poskytujú právnu pomoc formou asistencie (český ochranca) alebo poradenstva (Stredisko, grécky ombudsman, ETA). Viaceré EB, ako napríklad grécky ombudsman, grécka Komisia pre rovnaké zaobchádzanie, Stredisko pre ľudské práva a maďarský Úrad pre rovnaké zaobchádzanie poskytujú právne nezáväzné odborné stanoviská k podnetom, ktoré im boli predložené. Takéto konanie nebráni tomu, aby obeť diskriminácie následne podala žalobu na súde s cieľom dosiahnuť nápravu. Francúzske a maďarské EB majú navyše právomoc vyšetrovať sťažnosti namietajúce diskrimináciu a obvykle môžu prinútiť zainteresované osoby zúčastniť sa vyšetrovania. Francúzsky úrad - HALDE môže uzavrieť vyšetrovanie vydaním čestného vyhlásenia o zistení diskriminácie, ktoré môže byť zrušené presvedčivými dôkazmi na súde. Maďarský Úrad pre rovnaké zaobchádzanie môže uložiť sankcie na základe vykonaného vyšetrovania. Viaceré orgány pre rovnaké zaobchádzanie v porovnávaných štátoch môžu iniciovať zmierovacie konanie, posudzovať a vyjadrovať sa k legislatívnym návrhom a navrhovať zlepšenie existujúcich právnych predpisov.
  
7.3.2.	Prechod kompetencií NHRI 
Súčasťou navrhovaného riešenia (SNSĽP – nové silné Equality Body) je nevyhnutný presun kompetencií NHRI zo strediska na inú inštitúciu kde sa nám ako ideálne riešenie javí transformácia verejného ochrancu práv na NHRI. Spomedzi 11 európskych krajín, ktoré majú NHRI so statusom A sú 4 ombudsmani v Poľsku, Španielsku, Portugalsku a Švédsku. Ako príklad dobrej praxe pre Slovensko môže slúžiť najmä Poľsko nakoľko aj tu ide o inštitúciu relatívne novú pričom základné premisy postavenia ombudsmana sú vo všetkých krajinách totožné. Osobitné je Švédsko, kde táto inštitúcia po dvestoročnej tradícií prešla na 6 špecializovaných ombudsmanov pre práva detí, osoby so zdravotným postihnutím, spotrebiteľov, proti diskriminácii z dôvodu sexuálnej orientácie, rovnosti príležitostí (ktorý slúži ako Equality Body) a etnickej diskriminácii a jedného centrálneho parlamentného ombudsmana. Vzhľadom na to, že z finančného hľadiska nepovažujeme za účelné vytváranie väčšieho počtu inštitúcií než už aktuálne na Slovensku existuje, budeme vychádzať z postavenia ombudsmanov v ostatných 3 spomenutých krajinách. 
Postavenie ombudsmana má z pohľadu napĺňania Parížskych princípov niekoľko výhod a nevýhod, ktoré sa pokúsime uviesť v poradí významnosti a zároveň, v záujme preklenutia  negatív, predkladáme návrhy žiaducich zmien v postavení slovenského verejného ochrancu práv (VOP) formou návrhov úpravy zákona č. 564/2001 Z.z. o verejnom ochrancovi práv.

Pozitíva:
•	Nezávislé postavenie – Prvou zložkou nezávislosti postavenia NHRI je pevné zakotvenie vo vnútroštátnom práve. Vzhľadom na to, že ombudsmani sú typicky zakotvení v ústave krajiny je táto požiadavka viac než naplnená. S pevne zakotveným nezávislým postavením potom súvisí financovanie, ktoré je u ombudsmanov obyčajne zabezpečené samostatnou kapitolou rozpočtu. O alokácií zdrojov typicky rozhodujú samostatne. Problematickým bodom je tu pluralita v zložení, o ktorej hovoríme nižšie. 
VOP je zakotvený v ústave SR ako nezávislý orgán podobne ako prokuratúra. Má aj vlastný zákon, ktorý špecifikuje jeho postavenie a úlohy no od roku 2004 nemá vlastnú kapitolu rozpočtu čo by bolo potrebné opätovne upraviť.
•	Riešenie individuálnych sťažností - Aj napriek obmedzenia mandátu predovšetkým na maladministráciu je ťažiskom činnosti ombudsmanov riešenie individuálnych sťažností, ktoré majú obyčajne ľudsko-právny charakter. Táto právomoc je veľkým pozitívom ombudsmanských inštitúcií a to aj preto, že s ňou súvisia právomoci nariadiť prešetrenie ale aj vykonávať vlastné šetrenia počas ktorých sú oprávnení vykonávať obhliadky na mieste, nahliadať do relevantných dokumentov a získavať svedectvá. Orgány verejnej správy sú pritom povinné spolupracovať, pričom v prípade nespolupráce sa môže ombudsman obrátiť na nadriadený orgán a zverejniť túto skutočnosť vo svojej správe. Navyše môže mať právo napádať právne predpisy ak porušujú ľudské práva (Poľsko).
VOP disponuje všetkými uvedenými oprávneniami. Nadštandardom v tejto oblasti je poľský ombudsman, ktorý má navyše právo iniciovať občianske súdne konanie, podávať mimoriadne opravné prostriedky a pri šetrení vyžiadať spoluprácu polície či národného kontrolného úradu.  Rozšírenie kompetencie VOP o tieto právomoci je však otázkou širšej odbornej diskusie.
•	Stabilita mandátu (funkcie) – Ombudsmani sú volení na obdobia štyroch (Portugalsko) až piatich rokov (Poľsko, Španielsko) v záujme širšej nezávislosti je obyčajne zámerom, aby bolo funkčné obdobie dlhšie ako parlamentné. Ich mandát je spravidla obnoviteľný. Majú parlamentnú imunitu. Môžu byť odvolaní z funkcie len vo veľmi výnimočných prípadoch určených zákonom. Majú stanovené pravidlá nezlučiteľnosti funkcie, ktoré sú  tiež ďalšou zárukou nezávislosti.  
Slovenský VOP napĺňa väčšinu týchto znakov. Vzhľadom na veľmi citlivú otázku poslaneckej imunity v Slovenskej republike nemožno očakávať možnosť jej rozšírenia aj na verejného ochrancu práv. Kým mandát VOP je obnoviteľný, tá istá osoba nemôže funkciu zastávať viac ako dva krát po sebe. 

Negatíva: 
•	Mandát (v zmysle vecnej príslušnosti) – Základným nedostatkom formulovaným ICC voči ombudsmanom je ľudsko-právny mandát zúžený na porušenia ľudských práv orgánmi verejnej správy. V snahe prelomiť túto bariéru posilňujú ombudsmani buď ostatné zložky svojej činnosti, alebo prijímajú čiastkové úlohy podľa medzinárodných dohovorov. Príkladom je poľský ombudsman, ktorý slúži aj ako Národné prevenčné centrum v zmysle Opčného protokolu k Medzinárodnému dohovoru proti mučeniu a inému krutému, neľudskému alebo ponižujúcemu zaobchádzaniu alebo trestaniu. 
Výhodou slovenského VOP v tejto oblasti je jeho oprávnenie podávať návrhy na začatie konania na Ústavný súd Slovenskej republiky vo veciach súladu právnych predpisov v prípade, že ich ďalšie uplatňovanie môže ohroziť ľudské práva a základné slobody podľa záväzných medzinárodných zmlúv a jednak jeho vlastná iniciatíva v oblasti ochrany práv detí (detský ombudsman, konferencie a informačné kampane) a poskytovania právnych usmernení v ľudsko-právnej oblasti všeobecne (a to v minulosti aj prostredníctvom regionálnych pôsobísk, ktoré ďalej napĺňajú požiadavku dostupnosti NHRI). Pre zaistenie stability tejto pozitívnej praxe slovenského VOP, by bolo vhodné tieto činnosti vlastnej iniciatívy premietnuť ako záväzky do zákona o verejnom ochrancovi práv. 
•	Pluralita v zložení – Ombudsmanom je typicky jedna osoba a preto je ťažké zabezpečiť pluralitu zloženia a zaistiť reflektovanie zloženia spoločnosti. Naplnenie tohto princípu je však do istej miery možné zaistením možnosti navrhnúť kandidáta menšinovým stranám (Poľsko), požiadavkou kvalifikovanej menšiny v parlamente pri jeho zvolení (Španielsko, Portugalsko) a zabezpečením konzultácií s poradnými expertnými skupinami (Poľsko). 
Kandidáta na slovenského VOP môže navrhnúť najmenej 15 poslancov, čo pri 150-člennom parlamente možno považovať za záruku možnosti menšinových strán navrhnúť kandidáta. Keďže zmena voľby VOP by si vyžadovala zmenu ústavy, prichádza do úvahy v záujme preklenutia tohto nedostatku zákonom zaistiť spoluprácu VOP s odborníkmi z rôznych ľudsko-právnych oblastí. Inšpiráciou môže byť poľský ombudsman, ktorý si zriaďuje vlastný poradný výbor zložený zo zástupcov mimovládneho sektora a univerzitného prostredia. Stretávanie a úlohy výboru nie sú formálne upravené a je v právomoci ombudsmana využívať výbor podľa aktuálnej potreby.
•	Spolupráca s medzinárodnými ľudsko-právnymi inštitúciami – Ide o spoluprácu najmä s HRC (ľudsko-právny výbor OSN) ako aj ďalšími výbormi OSN k jednotlivým ľudsko-právnym dohovorom. Predstavou je, aby sa NHRI zapájali do ich činnosti a vypracovávali aj tzv. tieňové správy. Kým tradičným pozitívom ombudsmanov je zákonná povinnosť predkladať a zverejňovať správy o svojej činnosti parlamentu s odporúčaniami na zlepšenia a právomoc zverejňovať mimoriadne správy, obyčajne nepredkladajú správy a stanoviská k prijímaným medzinárodným dokumentom, alebo periodickým správam domáceho štátu. 
VOP podľa svojej správy za rok 2009 rozvíja spoluprácu najmä v rámci Európskej únie a to predovšetkým v oblasti ochrany práv detí. Zapája sa do činnosti ENOC (Európska sieť detských ombudsmanov), spolupracuje s úradom európskeho ombudsmana a s IOI (Medzinárodný ombudsmanský inštitút). V roku 2009 však absolvoval stretnutia aj s predstaviteľmi OBSE a zasadzoval sa o prijatie Opčného protokolu k Dohovoru o právach dieťaťa. Vzhľadom na to, že má VOP skúsenosť s medzinárodnou spoluprácou, nemal by byť problém aj v rámci navrhovaného monitoringu (pozri nižšie) rozšíriť okruh aj na HRC a ostatné výbory.
Osobitné otázky:
•	Monitoring – V zmysle samotných Parížskych princípov a doterajšej praxe ICC je pre ombudsmanov dostatočný monitoring ktorý  vykonávajú z vlastnej činnosti. Ombudsmani sú totiž jedny z mála NHRIs, ktoré vykonávajú riešenie individuálnych sťažností a na ich základe poskytujú správy o stave dodržiavania ľudských práv. Okrem iného majú na rozdiel od ostatných typov NHRI naplnené všetky predpoklady na samostatné získavanie dát vo všetkých rizikových oblastiach a to najmä zákonne stanovené právo prístupu do detenčných zariadení a miest výkonu trestu. Všetky tieto predpoklady spĺňa aj VOP.
Z jednotlivých ľudsko-právnych dohovorov však vyplývajú požiadavky na monitorovanie ich dodržiavania, čo je úlohou vnútroštátnej inštitúcie ochrany a podpory ľudských práv. Ak by ňou mal byť VOP je nevyhnutné personálno-technické zabezpečenie samostatného odboru monitoringu, ktorý by plnohodnotne zabezpečoval sledovanie plnenia medzinárodných ľudsko-právnych záväzkov republiky. 
•	Legislatívne zmeny - Ústava SR verejného ochrancu práv splnomocňuje na ochranu základných práv a slobôd fyzických aj právnických osôb a zakotvuje jeho nezávislé postavenie a právomoc napadnúť právne predpisy na Ústavnom súde ako aj základné podmienky jeho voľby. Pre transformáciu VOP na NHRI nie je akákoľvek zmena ústavy nutná. Kancelária VOP pripravila v roku 2009 v súvislosti s možným prevzatím úlohy nezávislej inštitúcie ochrany práv detí variant novelizácie ústavy, ktorý by nahradil slová základné (práva a slobody) slovom všetky. V tejto súvislosti sa však Legislatívna rada vlády v roku 2010 vyslovila, že takáto zmena nie je potrebná, čo je aj v súlade s právnou teóriou, v ktorej sa pod základnými právami a slobodami myslia všetky ľudské práva. Všetky zmeny navrhované v tejto časti s cieľom zefektívnenia činnosti VOP v zmysle Parížskych princípov je možné realizovať formou novelizácie zákona č. 564/2001 Z.z. o verejnom ochrancovi práv.

7.3.3.	Zmeny v prevádzkovom a personálnom zabezpečení
- odporúča sa zmena priestorov (zníženie prevádzkových nákladov,  zohľadnenie dostupnosti, možnosť spoločného umiestnenia s ďalšími inštitúciami do spoločného objektu)  
- potreba organizačných zmien na stredisku, doplnenie prípadne reorganizácia odborných personálnych kapacít strediska, najmä kvalifikovaných pracovníkov pre oblasť monitoringu, 
- udržateľnosť a posilnenie regionálnych kancelárií s cieľom zabezpečiť čo najľahší prístup pre verejnosť. 

7.3.4.	Záver 
V zmysle vyššie uvádzaných argumentov a zhodnotenia pozitív a negatív sa táto varianta javí ako najviac vhodná z hľadiska zabezpečenia efektívneho napĺňania záväzkov SR v oblasti ochrany ľudských práv a základných slobôd. Naznačené riešenie napomôže tak zefektívneniu kompetencií NHRI (v prípade táto kompetencia prejde na VOP) ako aj stredisku (ktoré by ostalo v pozícii Equality Body) ktoré už disponuje určitým know-how v predmetnej oblasti, vynaložilo značné prostriedky na a je súčasťou celoeurópskych štruktúr spojených s agendou  nediskriminácie.  

7.4.	Zánik samostatného SNSĽP a prechod jeho kompetencií na ďalšie subjekty (VOP, CPP)
Poslednou zo zvažovaných možností je zánik samostatnej existencie strediska, t. j. jeho zrušenie prípadne zlúčenie s iným subjektom spojené s následným prechodom kompetencií a úloh na iné inštitúcie zabezpečujúce ochranu a podporu ľudských práv v SR. 
Naznačený variant má nesmierne množstvo alternatívnych riešení, ktoré môžu vznikať najmä v rámcoch úloh a kompetencií vykonávaných v súčasnosti Strediskom a ďalšími inštitúciami, naznačených vo vyššie uvedených variantoch. 

Ako najschodnejšie sa nám v takom prípade javí prechod kompetencií strediska v oblasti ochrany ľudských práv na VOP a jeho transformácia na NHRI (podrobnejšie v časti 7.3.2), súčasne s  prechodom väčšiny časti kompetencií v oblasti rovnakého zaobchádzania taktiež na VOP (pozri časť 7.2.1.c) V uvedenom prípade by časť kompetencií v zmysle relevantných európskych smerníc a to poskytovanie nezávislej pomoci pri podávaní žaloby/sťažností alebo účasťou na konaní týkajúcom sa diskriminácie by mohla prejsť na CPP.
	CPP by v prípade novelizácie smerujúcej zákona č. 327/2005 Z. z. mohli poskytovať právne poradenstvo a právne zastupovanie obetiam diskriminácie aj v prípade, že nespĺňajú podmienky na poskytnutie bezplatnej právnej pomoci. V súčasnej podobe by však nemohlo CPP plniť ostatné funkcie, ktoré Equality Body z anti-diskriminačných smerníc implementovaných do slovenskej legislatívy vyplývajú: monitoring dodržiavania zákazu diskriminácie, spracovanie správ a analýz o tejto oblasti, zapájanie sa do medzinárodných projektov a aktivít v tejto oblasti atď.
	Vzhľadom na potrebu značného rozšírenia mandátu CPP v tejto oblasti (a tomu zodpovedajúcej zmene štruktúr CPP) sa tento variant javí ako najmenej výhodný. 

Pozitíva a negatíva: 

Pozitíva:
•	Silnejšie právomoci v oblasti NHRI a Equality Body,
•	Sústredenie viacerých kompetencií týkajúcich sa ochrany a presadzovania ľudských práv a základných slobôd do jednej inštitúcie,
•	Vytvorenie dostatočnej kapacity na poskytovanie kvalifikovanej právnej pomoci (po preškolení zamestnancov CPP alebo presune  odborných zamestnancov strediska na CPP) a dostupnosť advokátov v prípade potreby,
•	Možná úspora prostriedkov prechodom úloh realizovaných SNSĽP na VOP a CPP   

Negatíva: 
•	Rozdelenie povinných úloh ktoré má Equality Body vykonávať medzi dva rôzne subjekty (právne poradenstvo – CPP, príprava nezávislých správ a vykonávanie nezávislých zisťovaní - VOP), potreba preškolenia zamestnancov VOP a CPP
•	Potrebná nová informačná kampaň na informovanie verejnosti o prechode kompetencií Equality Body na VOP alebo CPP.  
•	Nekoncepčnosť a  nesystémovosť inštitucionálneho zabezpečenia presadzovania zásady rovnakého zaobchádzania a ochrany pred diskrimináciou jeho rozdelením na dva subjekty  
•	Potreba riešenia prechodu kompetencií aj na regionálnej úrovni za účelom udržania regionálnych kancelárií Equality Body
•	Zníženie existujúceho štandardu inštitucionálneho zabezpečenia  agendy Equality Body jej rozdelením 
•	Riziko zníženia významu a podpory agendy NHRI a Equality Body v prípade jednej ich spojenia v spoločnej inštitúcii.   

7.4.1.	Zmeny v prevádzkovom a personálnom zabezpečení
-  vysporiadanie existujúcich zmluvných záväzkov existujúcich v súvislosti so zabezpečením činnosti strediska 
- riešenie pracovnoprávnych vzťahov súčasných zamestnancov strediska – otázka ich delimitácie do VOP a CPP 
- zmena v regionálnych kanceláriách SNSĽP a ich prechod pod novú štruktúru berúc od úvahy povinnosť SR zabezpečiť existenciu regionálnych kancelárií minimálne do roku  2012 
  
Záver: 
Vzhľadom na potrebu rozsiahlych inštitucionálnych zmien spojených s potrebnou rozsiahlou zmenou právnej úpravy, s tým spojenou časovou, organizačnou a finančnou náročnosťou, ako aj vzhľadom na už využité značné prostriedky z verejných zdrojov (na vybudovanie strediska ako Equality Body a jeho regionálnych kancelárií), uvedené riešenie zvažujeme len teoreticky, v praxi ho neodporúčame. V prípade prechodu agendy NHRI a Equality Body len na VOP hrozí ďalšie  zníženie existujúceho štandardu a tiež nedostatočná podpora obom agendám.  V prípade rozdelenia úloh na VOP a CPP hrozí nekoncepčnosť a neprehľadnosť v zabezpečení záväzkov vyplývajúcich z európskych AD smerníc.  

8.	Záver
Cieľom predkladanej analýzy postavenia SNSĽP, jeho kompetencií ako i realizovaných aktivít a ich porovnania s medzinárodnými štandardmi bolo navrhnúť také opatrenia, ktoré reálne zabezpečia posilnenie ochrany ľudských práv a rovnakého zaobchádzania v SR a jej efektívny výkon. Zároveň je potrebné zohľadniť dynamický rozvoj v tejto oblasti, ktorý aktuálne vyžaduje od SR zabezpečiť plnenie záväzkov v oblasti ochrany práv detí (nezávislá národná inštitúcia v oblasti ochrany práv detí), ako aj záväzkov v oblasti ochrany práv osôb so zdravotným postihnutím (vnútroštátny koordinačný mechanizmus a nezávislý mechanizmus na presadzovanie, ochranu a monitorovanie ochrany), pričom je možné očakávať nové úlohy v nadväznosti na rozširovanie zmluvných záväzkov v oblasti ochrany a podpory ľudských práv. Na tieto výzvy sa usilujú odpovedať aj plánované zmeny v inštitucionálnom zabezpečení ochrany a podpory ľudských práv v SR, ktoré sú výsledkom predkladanej analýzy.

Pri výbere vhodného riešenia sa zohľadnili aj ďalšie kritériá a hľadiská, predovšetkým čo najväčšia dostupnosť poskytovaných služieb občanovi a ústretovosť k jeho individuálnym potrebám, ako aj kritérium efektivity a hospodárneho nakladania s verejnými financiami. Vychádzajúc z nich navrhované riešenie smeruje k prepájaniu existujúcich štruktúr tak na centrálnej, ako aj na regionálnej úrovni, čo je jednak v záujme individuálneho žiadateľa o pomoc, ktorý často nemá jasnú predstavu o tom, kto je kompetentný jeho problém riešiť (SNSĽP, VOP, CPP, SVRK) a ktorý môže na jednom mieste s viacerými inštitúciami svoj problém konzultovať, ale aj úspory zdrojov sústredením týchto inštitúcii do jednej budovy a tým možnosťou spojenia prevádzkových, obslužných a iných nákladov

 

Príloha I: Prehľad o dotáciách a iných prostriedkoch poskytnutých SNSĽP v období 2004-2010

            			   Výšku poskytnutých dotácií zo ŠR a iných prostriedkov rokoch 2004 – 2009

Rok	Dotácia zo ŠR - bežný transfer	Dotácia zo ŠR - kapitálový transfer	Iné prostriedky - dary, dotácie,  granty	% cudzích prostriedkov z celkového objemu	Celkové príjmy	

2004	7 577 000	 	2 716 700	26%	10 293 700	
2005	11 746 000	1 900	6 565 000	32%	20 211 000	
2006	15 207 000	 	4 734 000	24%	19 941 000	
2007	15 868 000	 	3 113 000	16%	18 981 000	
2008	17 495 000	 	1 014 000	5%	18 509 000	
*2009	643 397	 	29 526	4,4%	672 923
(20 272 478 SKK)	
2010	643 081		195 877, 16**	23,35%	838 958, 16 (25 274 453, 53 SKK) 	

                       * sumy od roku 2009 sú uvedené v eurách.
** v tejto sume j obsiahnutá čiastka 141.652,59 € z projektu Progress II, ktorá bola kontraktovaná v roku 2009 ale podľa výročnej správy strediska o hospodárení bola použitá na daný projekt v roku 2010.

Položky rozpočtovej klasifikácie	Čerpanie  v roku 2004	Čerpanie v roku 2005	Čerpanie v roku 2006	Čerpanie v roku 2007	Čerpanie v roku 2008	Čerpanie v roku 2009	
							
Celkové príjmy zo štátneho rozpočtu (ŠR)	7 577 000	čerpanie položiek v % z celkových príjmov zo ŠR	11 746 000	čerpanie položiek v % z celkových príjmov zo ŠR	15 207 000	čerpanie položiek v % z celkových príjmov zo ŠR	15 868 000	čerpanie položiek v % z celkových príjmov zo ŠR	17 495 000	čerpanie položiek v % z celkových príjmov zo ŠR	19 383 008	čerpanie položiek v % z celkových príjmov zo ŠR	
základné mzdy	2 484 000	33%	4 330 000	37,00%	4 707 000	31,00%	4 959 000	31,30%	6 687 000	38,22%	6 791 906	35,04%	
odmeny	218 000	3%	289 000	2,46%	326 000	2,10%	605 000	3,81%	757 000	4,33%	746 492	3,85%	
poistné a príspevky do poisťovní	849 000	11%	1 449 200	12,00%	1 580 600	10,40%	1 819 400	11,50%	2 562 000	14,64%	2 567 217	13%	
cestovné náhrady	115 000	2%	307 000	2,61%	192 000	1,30%	370 000	2,33%	342 000	1,95%	309 222	1,60%	
komunikácie	248 000	3,27%	449 000	4,00%	326 000	2,10%	342 000	2,16%	746 000	4,26%	723 686	3,73%	
materiál	632 000	74%	485 000	4,13%	232 000	1,50%	995 000	6,27%	158 000	0,90%	505 875	2,61%	
dopravné	položka nebola uvedená	/	230 000	2,00%	178 000	1,20%	227 000	1,43%	243 000	1,39%	327 620	1,69%	
údržba	21 000	0,3%	/	/	4000	0,03%	28 000	0,18%	16 000	0,09%	20 043	0,10%	
nájom	904 000	11,9%	1 804 000	15,40%	1 991 000	13,09%	3 556 000	22,40%	3 250 000	18,58%	3 294 097	16,99%	
služby	1 482 000	20,0%	2 691 000	22,90%	3 037 000	19,97%	2 939 000	18,50%	2 684 000	15,34%	3 766 051	19,43%	
Celkové čerpanie rozpočtu 	100%	100%	100%	100%	100%	100%	

Položky rozpočtovej klasifikácie	Čerpanie  v roku 2010	
		
Celkové príjmy zo štátneho rozpočtu (ŠR)	643  081	čerpanie položiek v % z celkových príjmov zo ŠR	
základné mzdy	221 016, 77	34, 3%	
odmeny	19 400	3, 01%	
poistné a príspevky do poisťovní	82 128, 69	12, 77%	
cestovné náhrady	8 953, 72	1, 39%	
komunikácie	35 260, 21	5,48%	
materiál	52 144, 34	8,1%	
dopravné	10 776, 16	1,6%	
údržba	1446, 15	0,22%	
nájom	74 068, 60	11,51%	
služby	120 469, 47	18, 73%	
náhrady mzdy a platu	986, 34	0,15%	
odstupné a odchodné	15 430, 55	2,4%	
členské príspevky medzinárodným organizáciám	1000	0,15%	
Celkové čerpanie rozpočtu v %	100%